Справа № 183/1278/14-к
№ 1-в/183/217/21

У Х В А Л А
13 липня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду подання начальника Новомосковського МРВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про звільнення від покарання:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: : АДРЕСА_2 , засудженого - 06.08.2014 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника Новомосковського МРВ філії
державної установи "Центр пробації" у
Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,
29 червня 2021 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Новомосковського МРВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про звільнення від покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_3 , засудженого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 06.08.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.
У поданні вказано, що за період іспитового строку до адміністративної відповідальності не притягувався, в період з 22.01.2015 року по 11.05.2017 рік не з`являвся на реєстрацію, в зв`язку з тим, що на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області йому було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні представник Новомосковського МРВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області просила суд звільнити ОСОБА_3 від призначеного йому покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного подання, вважаючи його необґрунтованим.
Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання дійшов до наступного:
25.09.2014 року набрав чинності вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.08.2014 року і відповідно до нього ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 4 років місяців позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки, який закінчився 06.08.2017 року.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчиняв нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Частиною 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.
Такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч. 2 ст. 76 КК України, та крім того не вчинення нового злочину.
При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України вважається невинуватою.
Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.
Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.
Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессеrеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
За таких обставин, відмова суду у задоволенні подання представника органу з питань пробації щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом визначеного судом іспитового строку виключно з мотивів, що наявна інформація про вчинення нових злочинів і перебування матеріалів кримінальних проваджень на розгляді в суді, є такою, що не ґрунтується на вказаних вимогах закону, та порушує засадничий принцип презумпції невинуватості, а тому суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 - звільненню від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання призначеного йому вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України від 06.08.2014 року по закінченню іспитового строку.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1