Справа № 303/5728/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/496/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,-
з участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

їх захисників - адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_14 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, за якою призначено йому покарання у виді 08 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено відраховувати з 07 березня 2019 року.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів та призначено йому покарання: - за частиною 4 статті 187 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.; - за пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до статті 71 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2018 року, більш суворим, остаточне покарання за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з 14 березня 2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з цивільним позовом, речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком, 25 лютого 2019 року близько 18 години 55 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та Особою №1, Особою №2 (особи, стосовно яких виділено окреме кримінальне провадження), реалізуючи попередню домовленість на вчинення розбою, нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, через незачинені ворота проникли на територію паливного складу №10 ТОВ «БСП ОІЛ», що в місті Мукачеві на вулиці Кооперативній,4, де в цей час знаходився касир-товарний (вантажний), ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після чого ОСОБА_7 та Особа №1 з метою подолання опору, почали наносити удари ОСОБА_15 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження, які відносятьсядо легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Далі з невстановлених досудовим розслідуванням причин, ОСОБА_7 та Особа №1, вийшли за межі попередньої домовленості групи щодо вчинення нападу поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи та вчинили дії, які не охоплювались умислом ОСОБА_9 та Особи №2.
ОСОБА_7 та Особа №1, долаючи опір ОСОБА_15 , нанесли останньому, у невстановленій досудовим розслідуванням послідовності, декілька ударів, у тому числі не менше, як чотирьох ударів в область волосистої частини голови останнього невстановленим досудовим розслідуванням предметом з ударною поверхнею у формі двогранного кута, можливо, дещо заокругленого, що наближає його до циліндричної форми та одного удару гумовою киянкою марки «POLAX» арт.39-004 на рівні вилично-скроневої ділянки зліва.
Загалом ОСОБА_7 та Особа №1 спричинили ОСОБА_15 тілесні ушкодження у виді забійних ран волосистої частини голови в тім`яній ділянці зліва, в тім`яно-потиличній ділянці зліва, потиличній по центру, в тім`яно-потиличній ділянці зліва, відкритого перелому тім`яної кістки зліва, розриву твердої мозкової оболонки, розчавлення м`якої мозкової оболонки та утворення мозкового детриту, множинних відкритих лінійних переломів кісток склепіння черепа з переходом на основу, які згідно з висновком експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні в момент спричинення, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з безпосередньою причиною настання смерті та виникли від дії видовженого твердого тупого предмета у формі двогранного кута, можливо, дещо заокругленого, що наближає його до циліндричної форми, який діяв під гострим кутом не менше як чотири рази, багато уламкового перелому кісток основи черепа зліва з локалізацією у передній та середній черепних ямках та деформацією основи черепа зліва направо та спереді дозаду, перелому верхньої щелепи зліва та виличної кістки зліва, множинними розривами твердої мозкової оболонки у передній черепній ямці зліва, субарахноїдальних крововиливів, забою головного мозку важкого ступеню, які згідно з висновком експерта, виникли від дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні в момент спричинення, від яких ОСОБА_15 помер на місці нападу.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , Особа №1 та ОСОБА_9 обшукали службове приміщення паливного складу №10 ТОВ «БСП ОІЛ» та заволоділи грошовими коштами ТОВ «БСП ОІЛ» в сумі 3430 гривень.
У результаті розбою ОСОБА_9 , Особа №1, ОСОБА_7 , та Особа №2, заволоділи майном ТОВ «БСП ОІЛ» на загальну суму 3430 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати та кримінальне провадження на підставі п.п.2-3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.417 КПК України, закрити.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник обвинуваченого покликається на те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, є необґрунтованими, суперечливими наведеним судом доказам, а сам вирок ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права без дотримання норм ст.ст.370, 374 КПК України.
На переконання захисника, ані обвинувачений ОСОБА_9 , ані потерпіла ОСОБА_13 , ані свідки не підтвердили доводи суду, викладені у вироку про участь ОСОБА_7 у змові з ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на вчинення протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_15 . Наведеними доказами, на які покликається суд у вироку, не доведено та не підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_7 мав мотив, мету, а також умисел на вчинення дій, направлених на розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в інше приміщення та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Як зазначає апелянт, не знайшло підтвердження і те, що обвинувачений ОСОБА_7 був в автомобілі, на якому група осіб пересувалась 25.02.2019 року до місця злочину та у зворотному напрямку, суд не зазначив у вироку, які саме докази досліджені судом, спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не навів доказів про те, що ОСОБА_7 заволодів майном ТОВ «БСП ОІЛ» на суму 3430 грн., залишив факт боргових зобов`язань потерпілого ОСОБА_15 перед ОСОБА_17 та боргових зобов`язань останнього перед ОСОБА_9 , про які розповів суду останній за наслідком перегляду судом показів підозрюваного ОСОБА_9 під час слідчого експерименту, які суд залишив без належного аналізу та правової оцінки.
Як звертає увагу захисник, суд не взяв до уваги факт виявлення коштів у сумі 970 грн. на робочому столі у службовому приміщенні на робочому місці потерпілого ОСОБА_15 і не надав даному факту правової оцінки, а також суд не навів доказів про те, яким чи якими предметами ОСОБА_7 наносив удари потерпілому та у якій послідовності, що призвело до позбавлення життя останнього.
Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року відносно нього скасувати та кримінальне провадження на підставі п.п.2-3 ч.1 ст.409 і ч.1 ст.417 КПК України закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що оскаржуваний вирок суду є необґрунтованим та незаконним внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог ст.ст.21, 62, 129 Конституції України.

На його переконання, наведеними доказами, на які покликається суд у вироку, не доведено та не підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_9 мав мотив, мету, а також умисел на вчинення дій, направлених на розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в інше приміщення та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Як зазначає апелянт, суд не навів доказів про те, що він заволодів майном ТОВ «БСП ОІЛ». А саме грошовими коштами у сумі 3430 грн., залишив поза увагою факт наявності боргових зобов`язань потерпілого ОСОБА_15 перед ОСОБА_17 та боргових зобов`язань останнього перед ОСОБА_9 та не надав належної оцінки факту виявлення коштів у сумі 970 грн. на робочому столі у службовому приміщенні на робочому місці потерпілого ОСОБА_15 .
На його переконання, оскаржуване рішення суду першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.94 КПК України не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи, суд не забезпечив оцінки кожного доказу з точки зору належності, достовірності та достатності.
Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, думку потерпілої та її представника, перевіривши матеріали судового провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 26 вересня 1990 року, суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Таким чином, у мотивувальній частині вироку необхідно чітко викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, навести докази, на яких ґрунтуються висновки суду щодо цього обвинувачення, тощо.

Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 91 КПК України, однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Встановлення мотиву і мети при заподіянні, зокрема, тілесних ушкоджень є обов`язковим, оскільки наявність певного мотиву чи мети є підставою для кваліфікації такого діяння за іншими статтями закону України про кримінальну відповідальність.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.

Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47), де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Водночас, при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вказаних приписів закону судом першої інстанції не було дотримано.

Так, кримінальна відповідальність за ст. 115 КК України настає за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при цьому, умисел винного (прямий чи непрямий) повинен бути спрямований саме на позбавлення потерпілого життя. У випадку якщо по відношенню до наслідків у виді смерті потерпілого вина особи характеризується необережністю, такі дії можуть підпадати під ознаки ч. 2 ст. 121 КК України.

Всупереч викладеному, встановивши в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч. 2 статті 115 КК України, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не вказав на спрямованість умислу обвинуваченого на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, зазначивши лише про те, що з невстановлених досудовим розслідуванням причин, ОСОБА_7 та Особа №1 вийшли за межі попередньої домовленості групи щодо вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, та вчинили дії, які не охоплювались умислом ОСОБА_9 та Особи №2, а саме долаючи опір ОСОБА_15 , нанесли останньому, у невстановленій досудовим розслідуванням послідовності, декілька ударів, у тому числі не менше, як чотирьох ударів в область волосистої частини голови останнього невстановленим досудовим розслідуванням предметом з ударною поверхнею у формі двогранного кута, можливо, дещо заокругленого, що наближає його до циліндричної форми та одного удару гумовою киянкою марки «POLAX» арт.39-004 на рівні вилично-скроневої ділянки зліва, та загалом спричинили ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні в момент спричинення, від яких останній помер на місці нападу.

Таким чином, районний суд, встановивши фактичні обставини, які вважав доведеними, обмежившись формальним посиланням, визнав винним ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115 КК України, при цьому сформулював обвинувачення, яке не відповідає диспозиції вказаної статті, та не містить кваліфікуючих ознак визнаного доведеним кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення викликає сумнів, що є істотним та процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості й вмотивованості судового рішення.

Окрім цього, відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції в порушення наведеної вище норми не зазначив, за якими саме статтями закону України про кримінальну відповідальність він визнає винним ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок скасовується з наведених підстав, а провадження направляється на новий розгляд, тому доводи апеляційних скарг, зокрема в частині правильності кваліфікації діянь обвинувачених та оцінки інших фактичних обставин кримінального провадження, колегією суддів по суті не вирішуються.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.

Ураховуючи обставини кримінального провадження, тяжкості інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, дані про осіб обвинувачених, колегія суддів, з урахуванням всіх ризиків, вважає за необхідне продовжити останнім міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше, ніж на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 залишити попереднійу вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше, ніж на 60 діб.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4