Справа № 489/3620/21
Номер провадження 1-кп/489/730/21
УХВАЛА
Іменем України
11 серпня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

встановив
На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказав про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили свою актуальність під час судового розгляду справи, а саме: можливість переховування від суду та можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Захисники в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вказали, що ризики не доведені, посилалися на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, доходів. Вважають, що домашній арешт з носінням засобу контролю забезпечить мету запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав думку захисників та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, суд виходить з такого.

Тримання під вартою, згідно зі ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен встановити, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не зменшилися і не змінилися та інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Захисники посилаються на те, що підозра не обґрунтована. При обранні запобіжного заходу як на стадії досудового розслідування та і в підготовчому судовому засіданні, слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва, Миколаївським апеляційним судом та Ленінським районним судом м. Миколаєва було надано оцінку обґрунтованості підозри.
Так, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 05.12.2020 близько 22:10 год. (темний час доби), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_1 ), рухався по освітленій міським електроосвітленням, сухій асфальтованій проїзній частині проспекту Богоявленського в м. Миколаєві, із двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, у напрямку вул. Південної, зі швидкістю приблизно 109-118 км/год.
В цей час, при наближенні до регульованого сигналами світлофора перехрестя проспекту Богоявленського та вул. Південної, водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги 2.3 «б», 2.9 «а», 8.7.3 «е», 12.4 та 16.3 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, рухався в населеному пункті з перевищенням дозволеної швидкості 50 км/год. зі швидкістю приблизно 109-118 км/год., на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух, не надав переваги в русі на вищевказаному перехресті автомобілю «ВАЗ 2105» (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по перехрещуваній дорозі вул. Південної на дозволяючий йому рух зелений сигнал світлофора, не зупинив автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_1 ) перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп - лінією) не створюючи перешкоди для руху даному транспортному засобу та допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2105» від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
При обранні запобіжного заходу суди посилалися на те, що підозра обґрунтовується:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2020 року та схемою до нього в якому зафіксовано слідову інформацію, що підтверджує факт зіткнення вищевказаних транспортних засобів на регульованому перехресті просп. Богоявленського та вул. Південної в м. Миколаєві;
- протоколом допиту свідка, лікаря КНП «МОЦПЗ» встановлено, що під час огляду ОСОБА_7 мав запах алкоголю з ротової порожнини, хитку ходу та тілесні ушкодження;
- протоколами огляду відео файлів з магазинів, на яких зафіксовано механізм даної ДТП;
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 10.03.2021 р. №СЕ-19/115-21/3106-БД генетичні ознаки клітин з домішкою крові виявлених на подушці безпеки водія збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 ;
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 11.03.2021 р. №СЕ-19/115-21/3107-БД генетичні ознаки клітин крові та клітин з ядрами, виявлених у змивах з верхньої панелі торпеди "1", переднього пасажирського сидіння, підлокітника між сидіннями, панелі приладів збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 та не збігаються із генетичними ознаками ОСОБА_9
-показами в судовому засіданні експерта ОСОБА_10 , яка пояснила слідчому судді, що в ході експертного дослідження № СУ19/115-21/3102-БД від 11.03.2021 року, було встановлено, що в салоні автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_1 ), а саме на подушці безпеки керма водія є плями речовини бурого кольору, яка належить ОСОБА_7 , на внутрішніх ручках на дверях водія, є біоматеріали залишені ОСОБА_7 , на ручках перемикання коробки передач містяться сліди біологічних матеріалів які належать ОСОБА_7 , на панелі приборів містяться плями крові які належить ОСОБА_7 . На сидінні та підлокітнику є розмиті плями крові, на торпеді були плями та потертості, краплі крові виникли під час удару, кров була від травмованої частини тіла. На панель приладів потрапили бризки крові при ударі. Експерт пояснила можливе походження плям крові на подушці безпеки керма водія травмуванням обличчя водія внаслідок спрацювання систем безпеки.
Досліджені під час судового розгляду докази, в т. ч. покази свідків не дають підстав для висновку про необґрунтованість підозри. Покази обвинуваченого про те, що він не вміє керувати автомобілем та характеристика в якій зазначено, що ОСОБА_7 на пропозицію сусіда переставити автомобіль відмовився з посиланням на те, що не вміє водити авто не є беззаперечним доказом, що ОСОБА_11 міг керувати автомобілем, оскільки він може не вміти керувати автомобілем з механічною коробкою передач, натомість з першого разу поїхати на автомобілі з автоматичною коробкою передач.
В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, в сукупності з репутацією обвинуваченого, який офіційно не працював, не має офіційного стабільного джерела доходів.
Вивчаючи репутацію обвинуваченого суд враховує характеризуючі матеріали надані захисниками та поведінку обвинуваченого до та після ДТП. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що він достовірно знаючи, що ОСОБА_12 , який був його другом та перебував у стані алкогольного сп`яніння, випивши чотири пляшки коньяку, сів за кермо автомобіля, а він не намагався перешкодити керуванню особи в нетверезому вигляді, натомість також сів до машини. Після ДТП, не поцікавившись станом потерпілого (з огляду на ушкодження автомобіля при ДТП і небезпеку для життя потерпілого-водія) та необхідністю надання йому допомоги, залишив місце ДТП. Потерпілий в результаті ДТП помер.

Ті обставини, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування після внесення застави не спростовують ризик переховування від суду, з підстав зміни обставин, а саме обвинуваченому було пред`явлено підозру та відкрито матеріали кримінального провадження і тільки після цього, йому стало відомо ступінь повноти і обґрунтованості обвинувачення.

Вищевказані обставини в сукупності дають підстави для висновку, що ризик переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності є обґрунтованим.

Також, суд вважає, доведеним існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судом не допитані, а обвинувачений ознайомлений з місцем проживання свідків, то існує загроза незаконного впливу обвинуваченого на них шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показів, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні.
Посилання захисників на те, що покази обвинуваченого не відрізняються від показів свідків, допитаних на стадії досудового розслідування та обвинувачений не зацікавлений в їх зміні не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений вказує, що він вийшов з машини і пішов шукати аптеку, а в протоколі допиту свідка ОСОБА_14 вказано, що ОСОБА_11 тікав з місця ДТП, тобто біг. Допит свідків є джерелом доказів, тому свідки можуть уточнити обставини до дрібниць безпосередньо при допиті в суді. Суд критично розцінює вказані доводи, оскільки свідки судом ще не допитані, тому до моменту їх допиту саме судом зберігається ризик незаконного впливу на свідків.
Суд враховує, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ризики не зменшились, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню. Суд також вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням засобу контролю не забезпечить можливим спробам переховування від суду, незаконному впливу на свідків, через відсутність належного постійного контролю за поведінкою, переміщенням, колом спілкування обвинуваченого, тому в задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 196, 197, 372 КПК України

постановив
Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.10.2021 включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1