Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1664/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покладено на підозрюваного наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого у провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження щодо нього за першим викликом та до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за кожною вимогою;
- завчасно повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;
- утриматись від спілкування з потерпілими та особами, коло яких визначає орган досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2021 року;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та зменшення, заявлених прокурором ризиків, що з врахуванням особи підозрюваного, який не допускав порушень умов домашнього арешту, має міцні соціальні зв`язки свідчить про те, що продовження запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладеннях відповідних обов`язків. Вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про відсутність законних та обґрунтованих підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Аргументує свої вимоги тим, що вирішення питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який не може оцінюватися виключно на явці до суду і позитивній процесуальній поведінці підозрюваного, а це слід робити з урахуванням низки обставин, які можуть спростувати існування таких ризиків. В той же час, наголошує, що поза увагою суду залишені обставини вчинення кримінального правопорушення, серйозність звинувачення, зокрема те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, від протиправних дій загинула малолітня дитина, а неповнолітній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, працевлаштування ОСОБА_8 поза межами Житомирської області. Крім того, зазначає, що обставини, які впливають на існування ризиків, зокрема можливості незаконного впливу на свідків, ризику переховування і перешкоджання кримінальному провадженню, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу залишаються не змінними.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Згідно клопотання прокурора, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 04.01.2021 близько 22 год. 20 хв., в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі -ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить TOB «РБТ-ГРУП», рухався ним по проїзній частині вул.Гагаріна в смт. Нові Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області в напрямку автодороги «Київ-Ковель-Ягодин».
Рухаючись у вказаний день та час, керуючи автомобілем «Fiat Doblo» в темну пору доби, у населеному пункті, по прямій горизонтальній ділянці поблизу буд. АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_8 , в порушення вимог пунктів 1.7, 2.3(6), 12.3 ПДР України, виявив неуважність до такої категорії учасників дорожнього руху, як діти, не врахував дорожньої обстановки та її змін, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити з робочого місця водія автомобіля, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою частиною автомобіля марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішоходів малолітнього ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_10 , які рухалися біля правого краю дороги в попутному напрямку.
Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці, а неповнолітній ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 1.7, 2.3(6), 2.9 (а), 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 05.01.2021 року о 02 год 00 хв затримано в порядку ст. 208 КПК України.
05.01.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
10.02.2021 року слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строк дії якого спливав 05.03.2021 року.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу (його продовження), для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
В ч.3 ст.26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Крім того, у ч.1 ст.22 КПК України зазначається, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, а саме те, що сторона захисту не скористалася правом на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 03.03.2021 в частині обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, а з апеляційною скаргою на таку ухвалу звернувся лише прокурор, який у доводах скарги не виносить на розгляд суду апеляційної інстанції питання обґрунтованості встановленої підозри, то колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для виходу за межі доводів, наведених в апеляційній скарзі, та вважає, що підозра є обґрунтованою.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд також враховує практику ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Згідно ж до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що відмовляючи у продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, слідчим суддею було взято до уваги та належним чином оцінено наявність ризиків, зазначених в клопотанні прокурора, а також всі фактичні обставини справи у їх сукупності.

Так слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали у відповідності до вимог ст.177, 178 КПК України, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні прокурора не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.
Так, у відповідності до вище наведених норм закону, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, а саме його вік, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, а також відсутність відомостей про намагання підозрюваного ухилятися від органів досудового розслідування та суду, на підставі чого вважає, що застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного і є співмірним з існуючими ризиками.
Що стосується доводів прокурора про наявність ризику незаконного впливу на свідків, апеляційний суд звертає увагу на те, що прокурором не було надано доказів, що зазначений факт мав місце, порушень правил запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні виявлено і задокументовано не було.
Ні в поданому клопотанні, ні в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, прокурор не зміг довести суду існування виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається сторона обвинувачення, відповідно до вище наведених норм закону не може бути підставою для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.
Крім цього, п.51 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» передбачено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути формою очікування обвинувального вироку.
Положеннями ч. 4 ст.194 КПК України передбачено, що у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження.
На думку апеляційного суду, саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та створить необхідні умови для реалізації виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2021 року, якою відмовлено у продовженні діїзапобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 та обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: