Справа №752/3924/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/3893/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
адвоката, яка діє в
інтересах власника майна
ОСОБА_6 та заявника
ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 та заявника ОСОБА_7 ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000050 від 15.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

09 лютого 2021 року слідчий Другого слідчого відділу Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000050 від 15.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме: на вилучені в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 грошові кошти: дві купюри номіналом 100 євро (RB , RB ), дві купюри номіналом 200 грн. (ГЄ 5336156, ВЄ 4670349), одну купюру номіналом 500 грн. (СЗ 2667459), три купюри номіналом 100 дол. США (МВ 27975872 С В2, MF 54416368 F F6, JF 09747915 C F6), чотири купюри номіналом 50 дол. США (MB 17514300 D B2, MG 40117632 B G7, MG 26604586 B G7, ML 26041607 B L12).

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені грошові кошти відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України і у встановленому закону порядку, визнані речовими доказами, а також щодо них може бути застосована конфіскація як вид покарання.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 та заявника ОСОБА_7 ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти належать на праві власності ОСОБА_6 та були нею надані для придбання їй мобільного телефону, що призвело до незаконного позбавлення власника майна, яка не є підозрюваною, права володіти своїм майном. При цьому сама аргументація клопотання не містить в собі посилання на реальні ризики знищення, спотворення чи відчуження майна, а також об`єктивних даних, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст.98 КПК України та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні. Крім того, звертає увагу, що майно має статус тимчасово вилученого, проте клопотання подано до суду без дотримання строків, визначених ч.5 ст.171 КПК України, та з порушенням правил територіальної юрисдикції суду. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10 лютого 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
адвоката, який діє в інтересах заявника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;
ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали слідчого судді, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000050 від 15.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

06 лютого 2021 року в рамках кримінального провадження №0000050 ОСОБА_7 повідомлено про підозру в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Під час затримання ОСОБА_7 в ході проведення особистого обшуку у затриманого виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: дві купюри номіналом 100 євро (RB , RB ), дві купюри номіналом 200 грн. (ГЄ 5336156, ВЄ 4670349), одну купюру номіналом 500 грн. (СЗ 2667459), три купюри номіналом 100 дол. США (МВ 27975872 С В2, MF 54416368 F F6, JF 09747915 C F6), чотири купюри номіналом 50 дол. США (MB 17514300 D B2, MG 40117632 B G7, MG 26604586 B G7, ML 26041607 B L12).

06 лютого 2021 року постановою слідчого вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000050.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість вилученого майнатаким, що містить сліди злочину і може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави вважати вилучене майно таким, що містить сліди злочинуі може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що вилучене в ході проведення обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, таке майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи також, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, що вказує на існування мети арешту майна, визначеної у п.п.1, 3 ч.2 ст.170 КПК України.

Втручання у право власності на майно пов`язано зі здійсненням кримінального провадження і необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності, оскільки досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, аніж арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо порушення підсудності при зверненні до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки з копії наказу директора Державного бюро розслідувань №33 від 15.05.2021 року, який міститься в матеріалах клопотання, вбачається, що місцем знаходження підрозділу Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, є також окремі кабінети у приміщенні за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 50. Вказана адреса знаходиться в Голосіївському районі міста Києва та належить до територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскарженого судового рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 та заявника ОСОБА_7 ОСОБА_9 , необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 та заявника ОСОБА_7 ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000050 від 15.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме: на вилучені в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 грошові кошти: дві купюри номіналом 100 євро (RB , RB ), дві купюри номіналом 200 грн. (ГЄ 5336156, ВЄ 4670349), одну купюру номіналом 500 грн. (СЗ 2667459), три купюри номіналом 100 дол. США (МВ 27975872 С В2, MF 54416368 F F6, JF 09747915 C F6), чотири купюри номіналом 50 дол. США (MB 17514300 D B2, MG 40117632 B G7, MG 26604586 B G7, ML 26041607 B L12), залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4