Провадження № 1-кп/331/339/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному провадженні без виклику учасників обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 26.02.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Енергодар Запорізької області, яка має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованої, вдови, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2021 року, приблизно о 17-00 годин, неподалік від автовокзалу м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 20, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, знайшла на землі згорток ізоляційної стрічки, що містив у собі прозорий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, та дослідивши який зрозуміла, що в зазначеному зіп-пакеті знаходиться речовина, яка схожа на наркотичну. Після цього ОСОБА_3 помістила його до порожнини, з правого нижнього боку своєї куртки під кишенею, яка утворилася від порваного шва між підкладкою і основою куртки, та стала незаконно зберігати при собі, зрозумівши, що дана речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно всупереч ст.ст. 13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 року (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВСР від 15.02.1995 року (зі змінами), продовжила пересуватись пішим ходом в бік вул. Академіка Амосова в м. Запоріжжя.
Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи свій умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, тримала його безпосередньо при собі до того часу, як 25.02.2021 року о 18 годині 54 хвилини, коли остання перебувала біля будинку № 63 по вул. Академіка Амосова в м. Запоріжжя, вищевказаний полімерний зіп-пакет, в якому міститься кристалічна речовина білого кольору було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході огляду місця події.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи №СЕ-19/108-21/2751-НЗПРАП від 01.03.2021 року: надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого складає 0,189 г. в перерахунку на основу (відсотковий вміст мета дону складає 53,5%), яку ОСОБА_3 незаконно зберігала при собі, без мети збуту.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , слідує, що остання беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а саме в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинення, її вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, вчинила кримінальний проступок, вдова, на утриманні має неповнолітніх дітей, має місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштована, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не має негативних характеристик.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає те, що вона вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, своїми діями активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення (оскільки добровільно видала наркотичну речовину, що була у неї).
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
До такого висновку суд також приходить, зважаючи на: відсутність обтяжуючих відповідальність обставин; мету вчиненого ОСОБА_3 злочину - для власного вживання, а також те, що обвинувачена не є наркозалежною, на обліку в ЗГПНД не перебуває, щире каяття; не завдання кримінальним проступком матеріальної шкоди, - що в сукупності з обставинами кримінального провадження, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку.
У відповідності до тлумачення рішення Конституційного суду України №15-рп/2004 від 02.11.2005 року, щодо поняття справедливості призначення кримінальних покарань, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є безумовною підставою недискримінаційного підходу та неупередженості суду, що означає не тільки передбачений законом склад злочину та рамки покарання, а і те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Суд вважає за необхідне вирішуючи питання призначення покарання застосувати практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію з прав людини, як джерело права. У відповідності до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року, таким є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), справа «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), де Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А тому для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» (рішення від 30.10.2014 року), слідує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати серед інших чинників, характер та суворість застосування стягнень.
Таким чином до обвинуваченої ОСОБА_3 може бути застосовано ст. 69 КК України, яка регламентує призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, тобто санкцією ч.1 ст. 309 КК України.
Суд також враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, що маються в матеріалах кримінального провадження, а тому призначення покарання у вигляді обмеження волі до неї застосоване бути не може, а застосування покарання у вигляді арешту може призвести до ситуації залишення малолітніх дітей без піклування, оскільки ОСОБА_3 вдова, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Враховуючи вище зазначене та обставини, що пом`якшують покарання - з урахування особи винної такими є: повне визнання вини, щиросердне каяття, вчинення дій, які сприяли розкриттю кримінального правопорушення, а відтак суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 309 КК України. На переконання суду таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-хімічна експертиза, висновок № СЕ-19/108-21/2751-НЗПРАП від 01.03.2021 року, то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України в сумі 653 грн. 80 коп. на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинувачену ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та з урахуванням положень ст. 69 КК України призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят ) гривень.
Речові докази:
- зіп-пакет з речовиною білого кольору масою 0,353 г., яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого складає 0,189 г. в перерахунку на основу (відсотковий вміст метадону складає 53,5 %), а також диференгідрамін (димедрол), після проведення судово-хімічної експертизи кристалічну речовину білого кольору масою 0,323 г. поміщену в спец пакет №5373688 - передану на відповідальне зберігання до камери схову Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривень 80 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його отримання.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1