29.04.2021 Справа № 756/2308/21
№ 1-кп/756/922/21
№ 756/2308/21
В И Р О К

іменем України

29 квітня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

21 червня 2020 року, близько 02 год., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda», моделі «Fabia», реєстраційний номер (далі р.н.) НОМЕР_1 , рухаючись по просп. Оболонському у напрямку просп. Степана Бандери в м. Києві, здійснив з`їзд ліворуч до автомийки, розташованої між зустрічними смугами проїзної частини проспекту Оболонський, яка має юридичну адресу: просп. Степана Бандери, 21, де продовжив рух. В цей час, назустріч автомобілю, по проїзній частині, зліва від нього, рухався пішохід ОСОБА_6
Керуючи вищевказаним автомобілем, ОСОБА_5 порушив пункти 2.3.б та 10.1, Правил дорожнього руху України, а саме маючи об`єктивну змогу виявити попереду пішохода, який рухався по проїзній частині назустріч, наближаючись до транспортного засобу та розташовуючись зліва від нього, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що його дії не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля вліво, внаслідок чого, навпроти автомийки, розташованої по просп. Степана Бандери, 21 в м. Києві, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся у вчиненому та показав, що 21 червня 2020 року, близько 02 год., він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , здійснив з`їзд ліворуч до автомийки, що розташована за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 21. Перебуваючи поблизу автомийки, він, порушуючи вимоги ПДР України, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_5 повністю підтвердив обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та спричинені нею наслідками, які викладені в обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених обставин, дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, вчиненим із необережності, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд ураховує дані про особу винного, котрий на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_5 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про особу останнього, зокрема його вік, те, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії необережних, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому альтернативного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного злочину, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків та позицію самого потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, а тому не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 370, 374, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1 307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. (ГУК у м. Києві/Оболонський район 24060300, , рахунок UA 0026006, банк отримувача: Казначейство України, найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1