Справа № 150/463/20
Провадження №11-кп/801/332/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні у суді першої інстанції, начальника Чернівецького відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 11.08.2020 по обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2020 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, знаходячись по вул. Нові Садиби в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області знайшов та незаконно придбав шляхом зривання гілля з листям дикоростучих рослин коноплі.
У подальшому вказані рослини коноплі ОСОБА_7 , приніс до будинку, в якому проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , на горищі якого незаконно виготовив шляхом висушування наркотичний засіб канабіс.
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_7 незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту, а саме, в період з 01.08.2020 по 11.08.2020, після розпивання алкогольних напоїв з товаришами, пригостив їх цигарками з наркотичною речовиною. В подальшому, за декілька днів товариші повторно завітали до обвинуваченого та він вдруге пригостив їх цигарками з наркотичною речовиною.
11 серпня 2020 року під час обшуку зазначеного домоволодіння працівниками поліції було виявлено та вилучено речовину рослинного походження та саморобне приладдя для куріння наркотичної речовини, з нашаруванням екстракту канабісу.
Згідно висновку експерта № 1479, вилучена у ОСОБА_7 речовина рослинного походження є наркотичним засобом канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою ( у перерахунку на висушену речовину) 15,68г.
Згідно висновку експерта № 1481, в нашаруванні речовини темно-коричневого кольору, яке знаходилося на внутрішніх поверхнях фрагментів полімерних пляшок та фольги міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,078г.

Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати від дня ухвалення вироку 22.12.2020.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз, загальна вартість проведення яких становить 3 595,90 грн.
Вирішено долю речових доказів.

Начальник Чернівецького відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд необгрунтував застосування ст. 69 КК України.
Крім того, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та характеристику обвинуваченого суд безпідставно застосував до ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання із випробуванням, на підставі ст.75 КК України, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги начальника Чернівецького відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , просив вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна, захисника ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок суду залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Однак, наявні підстави для скасування вироку суду першої інстанції.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України.

Врахувавши наявність декількох обставин, що помякшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд застосував ст.69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 307 КК України.

З даним рішенням погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання, щодо застосування ст. 75 КК України, суд прийняв до уваги ті ж обставини, що і при застосуванні ст. 69 КК України, належним чином невмотивувавши своє рішення.

Ті обставини, які враховані при призначенні покарання нижче від найнижчої межі не можуть бути підставою для застосування ст. 75 КК України.

При призначенні покарання судом не взято до уваги вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», відповідно до яких поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з наркотичним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, важливе значення має правильне застосування кримінально- правових норм, що передбачають відповідальність за вчинення таких злочинів.
Самі обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, оскільки він перш за все порушує встановлений законодавством порядок обігу наркотичних засобів, внаслідок якого задовольняється незаконний попит на наркотики.
Незаконна діяльність обвинуваченого ОСОБА_7 припинена лише за втручання працівників правоохоронних органів, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.
З урахуванням вищевикладеного, тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, на думку суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Згідно ч.1 п.2 ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

На думку апеляційного суду, судом було прийнято рішення щодо призначення покарання ОСОБА_7 , яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо призначення покарання враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та вказує на суспільну небезпечність обвинуваченого, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , приймаючи до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 69 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.
Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
На підставі ч.4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4