Справа № 646/7942/14-к
№ провадження 1-в/646/1/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням в якому просив скасувати арешт тому, що у рамках кримінального провадження № 00099 від 26.11.2013 апеляційним судом Харківської області 24.01.2018 ухвалено рішення, яким визнано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим та призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, крім квартири АДРЕСА_1 . Через наявність накладеного арешту на квартиру, здійснити своє майнове право заявник позбавлений.

В судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату та час розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Перевіривши письмові докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.12.2013 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова клопотання заступника начальника другого слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна задоволено, в тому числі з метою забезпечення цивільного позову потерпілим.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року ОСОБА_3 засуджено за скоєння злочинів, передбачених ст.257; ч.3 ст.28, ч.1 ст.263; ч.3 ст.146; ч.4 ст.187; ч.3 ст.289; ч.2 ст.364 КК України. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки зі штрафом п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500, 00 грн.

Як вбачається з резолютивної частини вироку цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 310 689 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 989 450 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 250 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2018 року, вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року відносно ОСОБА_3 змінено - пом`якшено призначене покарання та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш сурового покарання біль суворим остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю за виключенням житла квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині вирок першої інстанції, щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року набрав законної сили.

Як вбачається з вироку Червонозаводського районного суду від 24.01.2017 та Ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2018 року питання про зняття арешту з майна вирішено не було.

Відповідно до ч.1,5 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У судове засідання викликається засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання повідомляються цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Із закінченням кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна, як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт майна у такому разі як захід забезпечення кримінального провадження неправомірно обмежує право ОСОБА_3 на розпорядження нерухомого майна.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги щодо скасування арешту майна ґрунтуються на захисті права власності та володіння майном, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 16.12.2013 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1