Справа № 496/1491/21
Провадження № 1-кп/496/391/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Біляївка Біляївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
неповнолітнього- ОСОБА_5
законного представника неповнолітнього ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, Одеської області, громадянина України, учня Паліївської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусового заходу виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000040 від 27.02.2021 року, за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

05.02.2021 року у денний час, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_5 , 2006 року народження, перебуваючи по вул. Садовій с. Паліївка Одеського району Одеської області, в порушення конституційного права на недоторканість житла, передбаченого ст. 30 Конституції України, маючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи (гаражу), всупереч волі власника, не переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переліз через огорожу подвір`я, де за допомогою молотка, який знайшов за приміщенням гаражу, шляхом пролому стіни, умисно проник до гаражного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у володінні ОСОБА_7 , тим самим незаконно проник до іншого володіння потерпілого.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 , 2006 року народження, 21.02.2021 року, в період з 13 годин 00 хвилин до 14 годин 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в порушення конституційного права на недоторканість житла, передбаченого ст. 30 Конституції України, маючи умисел на незаконне проникнення до житлового будинку, всупереч волі власника, не переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де шляхом демонтажу та розбиття віконного скла проник через отвір приміщення веранди, звідки шляхом розбиття скла на вхідних дверях умисно проник до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у володінні ОСОБА_8 , тим самим незаконно проник до житла потерпілого.

Зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_5 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Неповнолітній ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за суспільно-небезпечним діянням, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, винним визнав себе повністю, підтвердив обставини, викладені в клопотанні прокурора.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків строком на 2 роки.
Захисник у судовому засіданні просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків.
Законний представник малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 не заперечував проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути клопотання за їхньою відсутністю.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Згідно паспорта НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за даний злочин настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Частина 5. ст.499 КК України передбачає, що за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_5 , суд враховує особу неповнолітнього, його характеристики з місця мешкання та навчання, висновок судово-психіатричного експерта №152 від 23.03.2021 року, характеристики батьків та акт обстеження житлово-побутових умов. Також, суд враховує, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 не досяг 16 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння передбаченого ч.1 ст.162. В зв`язку з цим до неповнолітнього ОСОБА_5 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі під нагляд батькам.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.
Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.
Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вину ОСОБА_5 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, доведено в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, передбачені ч. 2 п. 3 ст. 105 КК України.
Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст.ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 , примусового заходу виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000040 від 27.02.2021 року, за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України- задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, Одеської області, громадянина України, учня Паліївської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_9 та батьку ОСОБА_6 , строком на 2 роки.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1