ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/379/21 Справа № 705/26/18 Категорія: ч.1 ст.309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 березня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карло-Марксово, Єнакієвського району, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого водієм ПП «Гайдук», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання штаф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 1933,36 грн. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 19.10.2017, перебуваючи на території залізничного вокзалу м. Умані поблизу кіоску з тютюновими виробами, знайшов 11 поліетиленових пакетів, 10 з яких були заповнені білою порошкоподібною речовиною білого кольору, ззовні схожою на психотропну речовину «амфетамін», яку в подальшому переніс за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, де зберігав вказану речовину для власного вживання. При цьому, 2 з вищевказаних пакетів вжив, а 8 помістив до кишені штанів для власного вживання не переслідуючи при цьому подальшої мети збуту.

22.10.2017 в період часу з 13 години 51 хвилину до 15 години 10 хвилин працівниками поліції в присутності понятих, під час проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , в кухні будинку було виявлено та вилучено 2 поліетиленових пакети із залишками порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 2/2641 від 05.12.2017 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, загальною масою 0,009 грам. Також під час обшуку ОСОБА_8 в кишені штанів було виявлено та вилучено 9 поліетиленових пакетів, 8 з яких заповнені порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 2/2642 від 05.12.2017 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, загальною масою 0,413 грам. Загальна маса вилученої у ОСОБА_8 психотропної речовини складає 0,422 грами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

На вирок суду, перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив вирок змінити через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України 19.10.2017. З моменту вчинення кримінального правопорушення до ухвалення вироку Уманського міськрайонного суду від 09.03.2021 минуло більше трьох років.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме не звільнено останнього від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено 19.10.2017. На той час ст.309 КК України діяла в редакції закону № 270-VI від 15.04.2008 року, відповідно до якої санкція ч.1 ст.309 КК України передбачала покарання у виді штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема до ст.309 КК України. Санкцією частини першої вказаної статті змінено наступним чином: розмір покарання у виді штрафу, яке передбачалось у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, збільшено до розміру від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а покарання у виді позбавлення волі, яке застосовувалось на строк до трьох років, замінено покаранням у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Вказаний Закон, відповідно до п.1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», набрав чинності з 01.07.2020.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

У частині 2 ст.12 КК України зазначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За приписами п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 5 ст.74 КК України, за вироком суду особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, таке звільнення є обов`язковим.

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи рішення, повинен був з`ясувати думку ОСОБА_8 щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності і у разі його згоди звільнити від кримінальної відповідальності та закрити провадження, а при незгоді - звільнити останнього від призначеного за цією статтею покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.

Зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, а саме з 19.10.2017 минуло більш ніж три роки, відомостей про те, що перебіг строків давності переривався чи зупинявся матеріали кримінального провадження не містять, а відтак колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст.74 КК України та звільнити ОСОБА_8 від призначеного за ч.1 ст.309 КК України покарання у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для зміни або скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну або скасування судового рішення, вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є законними та підлягають задоволенню, а вирок зміні із звільненням ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.49, п.5 ст.74 КК України від призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 , змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді