Справа № 474/58/20
Провадження № 1-кп/474/36/21
ВИРОК
Іменем України

22.02.21року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні угоду про примирення в рамках кримінального провадження, внесеного 14.09.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, гр. України, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -

встановив:

31.01.2020р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному 14.09.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, за таких обставин.

13.09.2018р., близько 20 години, ОСОБА_6 в порушення вимог п.п. а п. 2.1 Правил дорожнього руху, тобто не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, в темну пору доби, сів за кермо автомобіля марки ВАЗ 21083, червоного кольору, 1997р.в., н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , який належить його сину ОСОБА_8 , яке зареєстровано на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 03.12.2005р. Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України на ім`я ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та почав рух по вулиці Незалежності (Маяковського) у напрямку місця проживання своєї баби ОСОБА_10 , в АДРЕСА_4 .

ОСОБА_6 , керуючи вказаним автомобілем, рухався по прямій асфальтованій проїжджій частині дороги вулиці Незалежності (Маяковського) в смт. Врадіївка Миколаївської області, в напрямку вулиці Шкільна.

Перебуваючи неподалік будинку № 169 вулиці Незалежності (Маяковського) смт. Врадіївка Миколаївської області, ОСОБА_6 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, маючи можливість заздалегідь побачити, що по вулиці Незалежності (Маяковського) по правому краю проїжджої частини дороги, в попутному для нього напрямку рухається пішохід, не вибравши безпечної дистанції та безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявив необережність та не впорався з керуванням, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , чим порушив вимоги пунктів 12.3, 13.1, та 13.3 Правил дорожнього руху а саме:

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Після цього водій ОСОБА_6 в порушення вимог п.п. а, г, д п. 2.10 Правил дорожнього руху, не повідомивши про подію ДТП в орган поліції, залишив місце ДТП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток правої гомілки, рубленої рани тім`яної ділянки, численні забої і садна обличчя, кінцівок. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 13.09.2018р. від дії тупого (их) твердого (их) предметів при ДТП, відносяться до категорії середньої ступені тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.п 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, ОСОБА_6 знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_4 поставив потерпілого в безпорадний та небезпечний стан, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно всупереч вимогам п. 2.10 Правил дорожнього руху, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отриманні нею травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Потерпілим від кримінальних правопорушень є ОСОБА_4 .

28.12.2019р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

22.02.2021р. потерпілий ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000320, за у частині представника - адвоката ОСОБА_5 , з одного боку та обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 , з іншого боку, відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення, згідно якої ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, за обставин зазначених в обвинувальному акті.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та зобов`язується відшкодувати матеріальні та моральні збитки потерпілому ОСОБА_4 в сумі 50 000 грн. протягом двох років рівними частинами.

Сторони угоди погоджуються визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити останньому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі, строком 1 рік, за ч. 1 ст. 135 КК України - обмеження волі строком 1 рік 1 місяць, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалість якого визначить суд. Застосувати обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні: обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 .

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди для сторін є:

а) для обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснені і є зрозумілими.

б) для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів підозрюваному роз`яснено і є зрозумілими.

в) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право, упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Угода складена 22.02.2021р. в 3-х примірниках та підписана обвинуваченим ОСОБА_6 , захисником - адвокатом ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_4 , представником - адвокатом ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та зазначив, що він зобов`язується відшкодувати заподіяну шкоду потерпілому в порядку та в строки визначені угодою про примирення. Обвинувачений також зазначив йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. ОСОБА_6 повідомив про добровільність своєї позиції та просив затвердити угоду про примирення.

Захисник ОСОБА_7 підтвердив добровільність укладання угоди про примирення та просив її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладання угоди про примирення та те, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Потерпілий просив затвердити угоду про примирення.

Представник ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладання угоди про примирення та просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду та винести вирок на підставі угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим ОСОБА_4 , за у частині представника - адвоката ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 , з іншого боку, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 471 КПК України визначено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Зміст угоди про примирення, укладеної 22.02.2021р. між потерпілим ОСОБА_4 , за участю представника - адвоката ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 , з іншого боку, відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні, достовірно встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 та ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 22.02.2021р. про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 , за участю представника - адвоката ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 , з іншого боку, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, а саме за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі, строком 1 рік, за ч. 1 ст. 135 КК України - обмеження волі строком 1 рік 1 місяць, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць, із звільненням обвинуваченого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є раніше несудимою особою, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Частинами 1, 3, 4, 5 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 слід зазначити таке.

22.02.2021р. потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 звернулися до суду із спільною заявою, в якій просять залишити без розгляду поданий потерпілим цивільний позов.

Оскільки ст. 129 КПК України не врегульовано процесуальний порядок вирішення питання щодо залишення цивільного позову без розгляду за заявою потерпілого, а тому в даному випадку підлягають застосуванню норми ЦПК України.

Так п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, підлягає залишенню без розгляду.

Щодо цивільного позову поданого прокурором в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Врадіївська центральна районна лікарня Врадіївського районної ради Миколаївської області слід зазначити таке.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 вказали, що обвинувачений відшкодував витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 2 759 грн. 92 коп., а тому просили закрити провадження у справі щодо цивільного позову прокурора у зв`язку з відсутністю предмету спору. На підтвердження вказаних обставин захисником ОСОБА_7 надано належним чином завірені копії квитанцій на суму 2 759 грн. 92 коп.

Оскільки ст. 129 КПК України не врегульовано процесуальний порядок вирішення питання щодо цивільного позову у разі відсутності предмета спору, а тому в даному випадку підлягають застосуванню норми ЦПК України.

Так п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином провадження у справі за цивільним позовом прокурора у кримінальному провадженні - начальника Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Врадіївська центральна районна лікарня Врадіївського районної ради Миколаївської області до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 2 749 грн. 92 коп. підлягає закриттю.

Процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в даному кримінальному провадженні в загальній сумі 5 955 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп., які документально підтверджені, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Враховуючи приписи ст. 374 КПК України, оскільки обвинуваченому на стадії досудового розгляду не обирався запобіжний захід, відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не обирати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018р. накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ-21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018р. накладено арешт на мопед марки Honda Dio та фрагмент дзеркала заднього виду (пакет № 1).

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на вищевикладене арешти на майно накладенні ухвалами слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018р. підлягають скасуванню.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази:

- мопед марки Honda Dio, який знаходиться на зберіганні на території Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, підлягає поверненню законному власнику ОСОБА_4 ;

- фрагмент дзеркала заднього виду (пакет № 1), який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, підлягає знищенню;

- автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, підлягає поверненню фактичному володільцю ОСОБА_6 ;

- одяг (шорти, футболка, піджак) те взуття (шльопанці), в які був одягнений ОСОБА_4 при здійснені на нього наїзду, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, підлягають поверненню законному власнику ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 70, 75, 76 КК України, ст.ст. 100, 124, 128, 129, 174, 369-374, 474, 475 КПК України, ст.ст. 255, 257 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 22.02.2021р., укладену між потерпілим ОСОБА_4 , за участю представника - адвоката ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному 14.09.2018р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання за:

- ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - залишити без розгляду.

Провадження у справі за цивільним позовом прокурора у кримінальному провадженні - начальника Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Врадіївська центральна районна лікарня Врадіївського районної ради Миколаївської області до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 2 749 грн. 92 коп. - закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи у розмірі 5 955 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018р. на автомобіль марки ВАЗ-21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018р. на мопед марки Honda Dio та фрагмент дзеркала заднього виду (пакет № 1).

Речові докази:

- мопед марки Honda Dio, який знаходиться на зберіганні на території Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути законному власнику ОСОБА_4 ;

- фрагмент дзеркала заднього виду (пакет № 1), який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити;

- автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути фактичному володільцю ОСОБА_6 ;

- одяг (шорти, футболка, піджак) те взуття (шльопанці), в які був одягнений ОСОБА_4 при здійснені на нього наїзду, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути законному власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Згідно ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити прокурору, засудженому та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1