ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2082/21 Справа № 210/3050/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000446 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Беруні республіки Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання тобто з 05.03.2020 року.

Обраний у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 17.07.2021 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

04.03.2020 року у вечірній час ОСОБА_7 знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_10 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де в компанії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , розмістившись за столом у кухні вказаного будинку, вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртного, приблизно о 22:00 годині того ж дня, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті побутового пияцтва виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_10 образливо висловився на адресу ОСОБА_7 .

Зазначені висловлювання образили ОСОБА_7 , викликавши у нього почуття гострої неприязні до ОСОБА_10 та умисел спрямований на заподіяння йому смерті за вказаних мотивів.

Діючи з цією метою, ОСОБА_7 взяв з поверхні кухонного столу кухонний ніж, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з умислом спрямованим на заподіяння смерті ОСОБА_10 з мотивів особистої неприязні до нього, знаходячись в приміщенні кухні будинку за вищевказаною адресою, утримуючи підшуканий ним ніж у лівій руці, приблизно о 22:05 годині того ж дня умисно завдав потерпілому ОСОБА_10 , який сидів на дивані, одного удару клинком даного ножа в передню ділянку грудної клітини - місце розташування життєво важливого органу людини - серця, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , та бажаючи настання саме таких наслідків.

Відразу ж після цього ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_12 , який став безпосереднім очевидцем злочину, припинив свої протиправні дії, а потерпілий ОСОБА_10 унаслідок отриманих, несумісних з життям тілесних ушкоджень, що супроводжувалися травмою серця та ускладнилося його гемо тампонадою, в короткий проміжок часу помер на місці злочину.

ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: колото-piзаної рани на передній поверхні грудної клітини в проекції 5-го міжреберья ліворуч по біля грудинній лінії; розриву серцевої сумки на передній поверхні; в порожнині серцевої сумки містяться згортки крові в об`ємі 200 мл; розриву на передній стінці правого шлуночка який проходить через коронарну артерію.

Згідно висновків судово-медичних експертиз трупу № 525 від 31.03.2020 року та № 525/1 від 29.04.2020 року, виявлені у потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження відносяться до комплексу проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини та оцінюються в сукупності, за своїм характером до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 , яка настала приблизно о 22:17 годин 04.03.2020 року.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у клопотанні на участь перекладача з української мови. В суді не давав показання, оскільки не розумів питання на українській мові.
Вважає, що в нього не було мотиву вбивати свого другаОСОБА_10 , а у ОСОБА_12 , на його думку, був такий мотив, оскільки він кохав ОСОБА_11 .

Обвинувачений просить звернути увагу на покази свідків ОСОБА_11 (яка пояснювала, що ОСОБА_12 прийшов її забирати у ОСОБА_10 ) та ОСОБА_13 (який на досудовому слідстві казав, що ОСОБА_11 витягнула ніж з грудей ОСОБА_10 ), - які суд не взяв до уваги.

Зазначає, що на обох ножах не має його відбитків, та не виявлено крові ОСОБА_10 на його одежі, оскільки він не вбивав його.

- прокурор просить вказаний вирок скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі.
Вважає, що суд при постановлені вироку відносно ОСОБА_7 не в повній мірі прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, а саме згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вказаний злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння щодо свого знайомого, за місцем мешкання останнього; не зважаючи на скоєння вбивства в умовах очевидності, у присутності двох осіб ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), які були безпосередньо допитані судом та викрили обвинуваченого у вчинені умисного вбивства потерпілого ОСОБА_14 , публічному визнанні своєї вини відразу після нанесення смертельного удару ножем ОСОБА_7 , достеменно знаючи, що на ножі, внаслідок непридатності для дактилоскопії, сліди папілярних ліній, під час огляду 04.03.2020 року, виявлені не були. Зухвало провину не визнав, посилаючись, що на ножі його відбитки пальців відсутні. У скоєному не розкаявся та шкоду завдану своїми умисними протиправними діями потерпілому не відшкодував, що свідчить про його байдуже відношення до скоєного.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що в нього не було мотиву вбивати свого друга ОСОБА_10 і він його взагалі не вбивав, колегія суддів вважає безпідставними, та вважає, що висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, як в деталях так і в цілому, що об`єктивно та вірно викладено у судовому рішенні.
Доводи ОСОБА_7 про невинуватість спростовані:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_15 про те, що сусідка розказала йому, що вона і інші сусіди чули шум з будинку ОСОБА_10 , а потім бачили, як ОСОБА_7 вийшов з дому брата і заявив, що зарізав його;

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 04.03.2020 року вона з загиблим збиралися на заробітки. Приблизно о 17 прийшов ОСОБА_7 з пляшкою горілки, вони разом випили її, та далі продовжили розпиття. Потім між ОСОБА_7 та загиблим виникла сварка, ОСОБА_10 обізвав ОСОБА_7 нецензурно. ОСОБА_7 взяв зі столу ніж, яким вона різала продукти, та лівою рукою наніс ним удар в серце ОСОБА_10 . Сам момент нанесення удару вона не бачила, бо відвернулася до холодильника. Він сам витягнув ніж з грудини. Потім ОСОБА_7 вийшов з дому та казав: «Я його вбив!»;

- поясненнями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 04.03.2020 року він бачив, як між ОСОБА_7 та загиблим виникла сварка, загиблий нецензурно вилаявся на ОСОБА_7 , той обурився, взяв зі столу ніж, та вдарив ОСОБА_10 у груди. ОСОБА_10 ліг на бік на диван і сказав: «Викликай швидку!». Коли приїхав лікар, то сказав, що ОСОБА_10 помер. Ніж з грудей загиблого витягнув сам ОСОБА_7 і тримав його в руках, він його вибив, що б той другий раз не вдарив потерпілого;

- поясненнями свідка ОСОБА_16 про те, що 04.03.2020 року надійшов виклик від співробітника «Швидкої допомоги» про виявлення трупа. Прибувши за адресою, ОСОБА_7 в ході бесіди сказав, що він вдарив ОСОБА_10 ножем.

Будь-яких підстав не довіряти показам потерпілого ОСОБА_15 , та зазначених свідків колегія суддів не вбачає, оскільки вони є послідовними, та в повній мірі узгоджуються з сукупністю інших доказів, наведених у вироку. Ніхто із вказаних осіб не пояснював, що крім обвинуваченого хтось інший міг скоїти вказане вбивство потерпілого. У зв`язку з цим, є надуманими доводи ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_12 скоїв вбивство ОСОБА_10 . З наявних матеріалів вбачається, що напроти саме ОСОБА_12 припинив неправомірні дії обвинуваченого, вибивши ніж з його рук.
Крім цього, винуватість ОСОБА_7 доведено:
- протоколом огляду місяця події з фототаблицею, яким встановлюються та доводяться обставини вчинення злочину в частині виявлення та фіксації обстановки місця події, речових доказів, слідів, місця виявлення та розташування трупа потерпілого, тілесних ушкоджень на ньому, знаряддя вбивства, тощо;

- протоколом одночасного допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 (з додатком диском з відеозаписом), згідно якого обидва свідки додатково надали пояснення щодо обставин вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_10 та підтвердили факт вчинення даного злочину саме ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду речей диска з відеозаписом (з додатком диском з відеозаписом), в ході якого оглянуто відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських при спілкуванні зі ОСОБА_7 на місці події після виявлення трупу ОСОБА_10 . З відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 , представившись особисто, добровільно пояснює, що саме він навмисно вбив потерпілого, завдавши удар ножем в грудину, де знаходиться серце. Будь яких зауважень з його боку, чи з боку інших осіб, - не було;

- протоколом слідчого експерименту (з додатком диск з відеозаписом), в ході якого обвинувачений ОСОБА_7 в присутності (зокрема) захисника, добровільно, без примусу, розповів та детально показав, як саме ним було нанесено удар ножем потерпілому в область серця, від якого той помер;

- протоколом слідчого експерименту (з додатком диск з відеозаписом), в ході якого свідок ОСОБА_11 додатково показала обставини, при яких обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар ножем ОСОБА_10 ;

- протоколом слідчого експерименту (з додатком диск з відеозаписом), в ході якого свідок ОСОБА_12 додатково показав обставини, при яких обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар ножем ОСОБА_10 ;

- речовими доказами у справі.

Зазначені покази, як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 в повній мірі узгоджуються з обєктивною картиною вбивства потерпілого ОСОБА_7 , за обставин, які останній також надав при проведенні з ним слідчого експерименту. Саме обвинувачений, а не ОСОБА_11 , витягнув ніж з грудини після нанесеного ним удару потерпілому.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 № 525 від 05.03.2020 року, смерть його наступила від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке супроводжувалося пораненням серця та ускладнилося гемотампонадою серця, що підтверджується наявністю тілесних ушкоджень, морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, даними додаткових методів дослідження, а саме колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки в проекції 5-го міжребер`я ліворуч по біля грудинній лінії; розрив серцевої сумки на передній поверхні; в порожнині серцевої сумки міститься згортки крові в об`ємі до 200 мл; розрив на передній стінці правого шлуночка який проходить через коронарну артерію.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеності вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Отже, у колегії суддів нема сумніву щодо правильності висновків суду першої інстанції, що навмисне вбивство ОСОБА_10 скоїв саме обвинувачений, завдавши з неприязненого мотиву потерпілому один удар ножем в передню ділянку грудної клітини - місце розташування життєво важливого органу людини - серця. Скоєне ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що не володіє українською мовою, та просив надати йому перекладача з української мови, то з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне йому відмовити в цьому, та вважає надуманим, оскільки він з 1998 року перебуває в Україні, що є досить тривалим періодом, та є громадянином України.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої інстанції не встановлено.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років, що призначене в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 , як того просить прокурор у своїй апеляційній скарзі, - колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора.
Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_17