Справа № 344/1785/21
Провадження № 1-кп/344/694/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої у АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з неповною вищою освітою, одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючої на посаді продавця-консультанта у ПП ОСОБА_6 , раніше не судимої, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинила умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 10 січня 2021 року, о 08 год. екіпаж «ЯСЕНЬ 0151», у складі інспектора взводу №2 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_5 та лейтенанта поліції ОСОБА_7 , які були одягнуті в однострій поліцейського, після проведення інструктажу керівництвом Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області та отримання табельної вогнепальної зброї, спеціальних засобів, заступили на маршрут патрулювання в м.Івано-Франківську. Таким чином, лейтенант поліції ОСОБА_5 та лейтенант поліції ОСОБА_7 знаходились при виконанні службових обов`язків по забезпеченню громадської безпеки та порядку.

10 січня 2020, близько 10 год 10 хв, на службовий планшет екіпажу «ЯСЕНЬ 0151» надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, шо його дружина ОСОБА_4 , більше однієї доби не виходить на зв`язок та перебуває у приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

З метою виконання вимог ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або інші події, працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на службовому автомобілі прибули за адресою: АДРЕСА_4 .

Після прибуття працівників поліції за вказаною адресою їх зустрів ОСОБА_8 , з яким працівники правоохоронного органу направились до квартири АДРЕСА_5 , яка знаходиться у вищезазначеному будинку.

Надалі, вхідні двері квартири АДРЕСА_5 відчинила ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_8 надав дозвіл на вхід у приміщення квартири працівникам поліції та вони всі зайшли в квартиру. Перебуваючи в приміщенні квартири, в ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до працівників правоохоронного органу, маючи на меті спричинити їм тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаною, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу, підійшла до ОСОБА_5 та умисно нанесла один цілеспрямований удар правою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_5 .

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 лейтенанту поліції ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна в нижній третині спинки носа, які згідно висновку експерта №13 від 19.01.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, ствердила все вищенаведене, відповідно до викладеного. Пояснила, що між нею та чоловіком виник сімейний конфлікт, після якого не виходила на зв`язок з чоловіком, через що останній викликав працівників поліції. Після того, як працівники поліції зайшли в її помешкання та один із них, а саме, потерпілий ОСОБА_5 , став її ображати, вона перебуваючи в стані хвилювання нанесла йому один цілеспрямований удар в ділянку обличчя. Усвідомлює, що її дії є неправомвірними, на даний час шкодує про вчинене, щиро розкаюється, запевнила суд, що такого більше не повториться, просить суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судові засідання протягом судового слідства не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв. В судових дебатах при прийнятті рішення поклався на розсуд суду, з приводу цивільного позову, який подав через канцелярію суду 15.04.2021 року не висловився.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу винної, її молодий вік, а також те, що вона раніше несудима, до кримінальної відповідальності притягається вперше, працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченої ОСОБА_4 середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку вона становить для суспільства, Івано-Франківський МРВ філії ДУ Центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покаранян в громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та здійснення контролю над поведінко та мисленням. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченої у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, її молодий вік, утримання двох малолітніх дітей, ставлення до вчиненого, щире каяття, а також те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, беручи до уваги обставини справи, відсутність тяжких наслідків, враховуючи думку потерпілого, який на суворому покарання не наполягає та думку прокурора в судовому засіданні, який просив призначити покарання обвинуваченій із застосуванням вимог ст.75 КК України, висновок органу пробації, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, яке їй слід обрати, у вигляді позбавлення волі, а тому керуючись ст.ст.75, 76 КК України її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши відповідні обов`язки, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Так, потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., яку він обгрунтовує тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він не міг належно виконувати свої функції, що призвело до приниження ділової репутації та порушення стосунків з оточуючими та інші негативні наслідки. Однак, жодних доказів суду, які б дали підстави прийти до переконання, що внаслідок дій обвинуваченої в потерпілого ОСОБА_5 були порушені функції, не надано.

Окрім того, цивільний позов потерпілим було подано суду без долучення його копій для інших учасників процесу та у спосіб, що суперечить вимогам ст.128 КПК України, а тому його слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1