Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/40/21
Провадження № 1-кп/376/117/2021
У Х В А Л А

"18" травня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000429 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безпечна, Сквирського району, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

Встановив:

ОСОБА_4 19.12.2020 року близько 13 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля продуктового магазину «Євген», який розташований за адресою: м. Сквира, вул. Київська 34-А, Київської області, підійшов до припаркованного на проїзній частині транспортного засобу, а сааме: автомобіля марки «ВАЗ-2108» сірого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 02.09.2000 року Новоград-Волинським МРЕВ УДАІ у Житомирській області, належить ОСОБА_7 , законним володільцем якого є ОСОБА_8 , користуючись тим, що дверцята автомобіля незамкнені, незаконно проник до салону вказаного автомобіля, та ключами, які були в замку запалювання, привів в дію двигун внутрішнього згорання зазначеного транспортного засобу, після чого почав рух.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, протиправно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2108» р.н.з. НОМЕР_1 , після чого на вказаному автомобілі з місця вчинення злочину зник, розпорядившись автомобілем на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 31160,00 грн. (тридцять одна тисяча сто шістдесят гривень).

Отже, ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 539 від 29.12.2020:

- ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованого йому діянь і в теперішній час страждав та страждає в даний час на шизоафективний розлад, маніакального типу.

- ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

- ОСОБА_4 не може приймати участі в слідчих діях та у судовому засіданні.

За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування у психіатричному стаціонарі зі звичайним наглядом.

Щипський ОСОБА_9 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Під час досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії для з`ясування обставин вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння та зібрано достатньо доказів причетності останнього до його вчинення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та просив суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_4 госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив суд задовольнити його, оскільки його підзахисний дійсно потребує лікування.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомила суду, що вона є сестрою ОСОБА_10 , що йї брат викрав автомобіль, на теперішній час у нього відбулось покращення його стану здоров`я, оскільки він проходив лікування у лікаря психіатра.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами зі ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КПК України).

Суд, з`ясовуючи питання чи мало місце суспільно небезпечне діяння, та чи вчинено воно ОСОБА_4 , дослідив письмові докази, які містяться в кримінальному провадженні.

Так, згідно Висновку судово психіатричної експертизи № 539 від 23.12.2020 року ОСОБА_4 страждає в даний час та страждав під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії, на шизоафективний розлад, маніакальний тип. Під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та в даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару зі звичайним наглядом. Індивідуально психологічні особливості ОСОБА_4 обумовлені його психічним захворюванням (а. провадження 86- 88).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 перебуває на обліку у лікаря психіатра, що підтверджується відповідною довідкою лікаря (а. провадження 119). Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 з 2009 року страждає на психічне захворювання шизоафективний розлад, маніакальний тип, що підтверджується Актом амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 213 (а. провадження 116,117).

Згідно матеріалів, що характеризують особистість ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, не є особою з інвалідністю, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Виходячи з роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

При визначенні виду і міри медичного характеру, суд враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, яке в свою чергу, відноситься до нетяжкого злочину.

Судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає на шизоафективний розлад, маніакального типу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншім особам.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 92, 93, 94 КК України, ст. ст. 100,292,369 372, 392,393,395,503, 512, 513,532 КПК України, суд

Постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000429 від 19 грудня 2020 року за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Речові докази у справі:

- автомобіль марки «ВАЗ-2108» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та знаходиться на відповідальному зберіганні у останнього залишити ОСОБА_8 ;
- сліди папілярних узорів із дверей транспортного засобу, які поміщено до спеціального пакету № 1406333; сліди папілярних узорів зі скла заднього виду, які поміщено до спеціального пакету № 1406334; змиви із керма автомобіля, які поміщено до паперового конверту №1; змиви з важеля переключення передач, які поміщено до паперового конверту №2 знищити.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 КПК України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1