Провадження № 11-кп/824/1733/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.308 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.309 КК України 6 (шість) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 16 квітня 2020 року.
Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України, вчинених за наступних обставин.

16 квітня 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , поблизу вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_10 .
В цей час, ОСОБА_8 подзвонив у дзвінок вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 та двері відчинив ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 почав просити ОСОБА_10 надати йому наркотичний засіб «Метадон 3Н», на що останній йому відмовив та почав закривати двері до квартири АДРЕСА_5 .
В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на викрадення наркотичного засобу, а саме таблеток «Метадон 3Н», який належить ОСОБА_10 та знаходиться в квартирі АДРЕСА_5 , де проживає останній.
Після цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на викрадення наркотичного засобу, а саме таблеток «Метадон 3Н», який належить ОСОБА_10 , 16 квітня 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , приклавши фізичних зусиль, відчинив вхідні двері до квартири АДРЕСА_5 , та зайшов всередину.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на викрадення наркотичного засобу, а саме таблеток «Метадон 3Н», 16 квітня 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_5 відштовхнув ОСОБА_10 та побіг до дерев`яної тумби у житловій кімнаті, після чого відчинив її верхню шухляду, звідки викрав одну пластинку наркотичного засобу «Метадон 3Н», в якому знаходилось 7 із 10 таблеток.
ОСОБА_10 намагався зупинити та затримати ОСОБА_8 , але ОСОБА_8 , з метою уникнення затримання, наніс ОСОБА_10 один удар ліктем своєї руки в область нижньої частини щелепи, після чого вибіг із вказаної квартири.
Тим самим, ОСОБА_8 викрав одну пластинку наркотичного засобу «Метадон 3Н», в якому знаходилось 7 із 10 таблеток, який належить ОСОБА_10 , після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення та випив 4 викрадених таблетки. Після чого, 3 таблетки ОСОБА_8 помістив до поліетиленового пакету та сховав до свого лівого кросівку. В подальшому, вказані 3 таблетки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,06 г., у ОСОБА_8 вилучено в ході його затримання 16 квітня 2020 року, о 19 годині 55 хвилин, за адресою : м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 24.
Метадон згідно «Таблиці ІІ» «Списку №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», є наркотичним засобом.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив викрадення наркотичного засобу , тобто вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст. 308 КК України.

Крім цього, 16 квітня 2020 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_5 здійснив викрадення наркотичного засобу, а саме таблеток «Метадон 3Н» в кількості 7 штук, після чого покинув приміщення вказаної квартири, тим самим розпочав незаконно зберігати, для власного вживання без мети збуту наркотичний засіб.
В подальшому, ОСОБА_8 направився за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 18-В , де чотири таблетки вказаного наркотичного засобу випив, а три помістив до прозорого поліетиленового пакету, який сховав у лівому кросівку, в який був одягнений.
16 квітня 2020 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, проходячи біля будинку №24, що по вул. Академіка Туполєва у м. Києві, незаконно зберігаючи при собі для власного вживання без мети збуту раніше викрадений ним наркотичний засіб «Метадон 3Н», ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції. В подальшому, 16 квітня 2020 року, поруч з будинком АДРЕСА_6 , за участі понятих, під час складання протоколу затримання ОСОБА_8 , проведено обшук останнього, в ході якого в лівому кросівку, в який був одягнений останній, виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилось три таблетки білого кольору наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,06 г., який ОСОБА_8 незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Метадон згідно «Таблиці ІІ» «Списку №1 . Наркотичні засоби , обіг яких обмежено», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», є наркотичним засобом.
Таким чином, ОСОБА_8 незаконно зберігав наркотичний засіб без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченим ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання, передбачене санкціями ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не в повній мірі було враховано, що як на досудовому, так і на судовому слідстві ОСОБА_8 визнав вину у скоєнні кримінальних правопорушень, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, щиро розкаявся у скоєному злочині та неодноразово наголошував на тому, що дуже жалкує про скоєне. При цьому він активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень. Обвинувачений відшкодував шкоду. Також, судом не було враховано, що бабуся ОСОБА_8 є людиною похилого віку і призначене покарання позбавить його можливості надавати їй допомогу. Враховуючи вищевказані обставини, на думку захисника, ОСОБА_8 належить звільнити від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 та призначеного покарання, постановити новий вирок, яким дії ОСОБА_8 кваліфікувати за ч.2 ст.308, ч.1 ст.309 КК України. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 6 місяців арешту, за ч.2 ст.308 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року остаточно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги покази надані потерпілим ОСОБА_10 в ході судового розгляду та протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 від 21.04.2020 року.

Так, мотивуючи зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.2 ст.308 КК України на ч.1 ст.308 КК України суд зазначив, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що ОСОБА_8 не спричиняв йому удару дверима, коли намагався пройти до кімнати, де зберігалися таблетки «Метадон», наніс йому удар ліктем руки в область щелепи, намагаючись вирватися від нього, коли він після вчинення ОСОБА_8 викрадення наркотичного засобу з шухляди шафи хотів затримати останнього та не випустити з квартири разом з викраденим наркотичним засобом.

Однак вказані висновки не співвідносяться з встановленими в ході судового розгляду фактичними обставинами кримінального провадження та суперечать самому вироку.

Судом першої інстанції було проігноровано покази потерпілого ОСОБА_10 надані в ході судового розгляду та відомості, які були надані потерпілим під час проведення слідчого експерименту від 21.04.2020 року щодо того, що 16 квітня 2020 року він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_7 , та приблизно о 17 годині він відчинив вхідні двері квартири на дзвінок. Відчинивши двері він побачив знайомого ОСОБА_8 , який став просити, щоб потерпілий дав йому таблетки «метадон». Однак, останній відмовив йому та хотів закрити вхідні двері, тримаючи їх рукою за ручку. Але ОСОБА_8 перешкоджав йому це зробити, поставивши свою ногу на проході в квартиру, після чого відштовхнув двері до квартири, від поштовху двері дверною ручкою завдали удару в область грудної клітки потерпілому.

Таким чином, на думку прокурора, суд першої інстанції врахувавши наведені докази, повинен був погодитись з версією державного обвинувачення і кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.308 КК України, як викрадення наркотичного засобу, вчиненому із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який вважає доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягаютьіз наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково, пояснив, що він перебував на замісній підтримувальній терапії у зв`язку з вживанням наркотичних засобів. 16 квітня 2020 року у нього закінчилися таблетки, які він вживав під час програми замісної підтримувальної терапії, «Метадон 3Н». Разом з тим він знав, що такі ж таблетки вживає його знайомий ОСОБА_10 , який також перебував на замісній підтримувальній терапії. 16 квітня 2020 року він подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_10 та попросив дозволу прийти до нього, щоб останній дав йому в борг таблетки, на що останній погодився. Близько 17 години 16 квітня 2020 року він прийшов до квартири, у якій проживає ОСОБА_10 , подзвонив у дзвінок, йому двері квартири відчинив та впустив його в квартиру ОСОБА_10 , при цьому він двері не шторхав, не завдавав удару дверима ОСОБА_10 , останній не перешкоджав йому зайти до квартири. Знаходячись у коридорі квартири він ще раз попросив ОСОБА_10 надати йому таблетки «метадон», але ОСОБА_10 відповів йому, що таблеток йому не дасть. Між ними стався словесний конфлікт з цього питання, під час якого ОСОБА_10 просив його піти, оскільки не дасть йому таблетки. Але він, знаючи де знаходяться вказані таблетки, а саме в верхній шухлядці тумби, яка знаходилась в житловій кімнаті, оскільки раніше був у ОСОБА_10 та бачив відкіля той брав таблетки, не звертаючи уваги на відмову ОСОБА_10 , пройшов позв останнього до житлової кімнати, де відчинив верхню шухлядку тумби, відкіля взяв одну пластинку таблеток «Метадон 3Н», в якій знаходилось 6 із 10 таблеток. Після чого, разом з викраденими таким чином таблетками він вибіг з квартири, при цьому чув крики ОСОБА_10 , щоб він зупинився та повернув йому викрадені таблетки. Стверджує, що він не штовхав ОСОБА_10 коли біг до житлової кімнати, де знаходились таблетки , а також не наносив жодних ударів, не заподіював жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , тобто не застосовував насильство щодо потерпілого, коли разом з викраденими таблетками пройшов з житлової кімнати повз потерпілого, який знаходився в коридорі, після чого вибіг з квартири. Одразу після того, як він вибіг з квартири, він випив 3 таблетки «метадон», а інші три таблетки помістив до поліетиленового пакетику, який сховав у одягнений на ньому кросівок. Пусту пластинку з-під таблеток він викинув за гаражі, поряд з будинком АДРЕСА_8 . В цей же день, 16 квітня 2020 року, близько 18 години, його біля будинку АДРЕСА_6 затримали працівники поліції, та під час його особистого обшуку у нього в кросівку виявили та вилучили три таблетки «Метадон 3Н» , які він відкрито викрав з шухлядки шафи в квартирі ОСОБА_10 , та зберігав для власного вживання без мети збуту. Вважає, щоб ним вчинено кримінальні правопорушення за ч.1 ст. 308 КК України та за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки він під час викрадення наркотичного засобу не застосовував щодо потерпілого ОСОБА_10 будь-якого насильства. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції надав показання про те, що 16 квітня 2020 року він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_7 , приблизно о 17 годині він відчинив вхідні двері квартири на дзвінок. Відчинивши двері він побачив знайомого ОСОБА_8 , який як і він перебував на замісній підтримувальній терапії у зв`язку з вживанням наркотичних засобів. Стоячи на порозі квартири, ОСОБА_8 став просити, щоб він дав йому таблетки «метадон». Він йому відмовив, посилаючись на те, що він не надає таблетки, які є наркотичним засобом, стороннім особам. ОСОБА_8 повторював своє прохання декілька разів, проте він був непохитним та відмовив тому у наданні вказаних таблеток. Він хотів закрити вхідні двері, тримав їх рукою за ручку. Коли він відчинив двері ширше, ОСОБА_8 зайшов до квартири, при цьому, коли той заходив до квартири, йому дверною ручкою за яку він притримував двері вдарило в область грудної клітини. Після чого, ОСОБА_8 з коридору побіг повз нього у житлову кімнату, де у верхній шухляді шафи знаходились таблетки «Метадон», не звертаючи уваги на його вимоги, щоб він залишив квартиру. ОСОБА_8 знав місцезнаходження вказаних таблеток в житловій кімнаті, оскільки раніше був у нього в квартирі та бачив відкіля він брав таблетки. Він бачив як ОСОБА_8 відчинив верхню шухляду шафи та взяв відтіля пластинку таблеток «Метадон 3Н», у якій було 7 пігулок. Після чого ОСОБА_8 намагався вибігти з квартири разом з викраденими таким чином у нього вказаними таблетками. Він хотів затримали ОСОБА_8 та не випустити з квартири, схопив того за руки, шию, але ОСОБА_8 намагаючись вирватися від нього, наніс йому ліктем руки удар в область щелепи, після чого вибіг з квартири разом з викраденими у нього 7 таблетками «метадон». Стверджує, що ОСОБА_8 не наносив йому удару дверима, коли хотів пройти до квартири, не застосовував насильство, коли без його згоди біг з коридору до житлової кімнати, де зберігався наркотичний засіб, наніс йому удар рукою в область щелепи після вчинення відкритого викрадення наркотичного засобу, коли він хотів затримати останнього, схопивши за руки, шию та не випускав з квартири.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16 квітня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, звернувся до Шевченківського УП ГУНП у м.Києві з заявою про вчинення злочину, зазначив про те, що 16 квітня 2020 року , приблизно о 17 год. 00 хв., за адресою : АДРЕСА_7 , знайомий на ім`я ОСОБА_11 відкрито викрав медичні пігулки «Метадон» у кількості 7 штук, із застосуванням фізичної сили, яка не загрожувала життю чи здоров`ю потерпілого;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16 квітня 2020 року, згідно якого, під час проведення обшуку, затриманого 16 квітня 2020 року, о 18 год.00 хв. в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 , в лівому кросівку, в якому був одягнений ОСОБА_8 виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходились три пігулки, які вилучено, як зазначив під час обшуку ОСОБА_8 вказані пігулки є наркотичним засобом «метадон» ;
- протоколом огляду місця події від 16 квітня 2020 року, з фототаблицею, згідно якого, під час огляду місця події - ділянки місцевості розміром 5х5 метрів , що за адресою : АДРЕСА_8 , поруч з якою знаходиться гаражне приміщення, між гаражним приміщенням та металевим парканом виявлено пусту пластинку на 10 таблеток «Метадон 3Н», яку вилучено;
- протоколом огляду місця події від 16 квітня 2020 року, з фототаблицею до нього, згідно якого під час огляду місця події - квартири АДРЕСА_5 , проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 встановлено, що вказана квартира розташована на 2 поверсі, складається з коридору, кухні, ванної, житлової кімнати ; в житловій кімнаті знаходиться тумба коричневого кольору, в верхній шухляді якої виявлено коробку з грошовими коштами 500 грн.; як зазначив від час огляду потерпілий ОСОБА_10 , в верхній шухляді вказаної тумби знаходилась пластинка з 7 пігулками «Метадон 3Н», які відкрито викрав ОСОБА_8 . Під час огляду виявлено з зовнішньої поверхні шухляди тумб два сліди папілярних узорів, з поверхні (зовнішній, що виходить до під`їзду) вхідних дверей до квартири АДРЕСА_4 один слід папілярних узорів , які вилучені;
- висновком експерта №17-1/1121 від 17 квітня 2020 року, згідно якого надані на дослідження сліди пальців рук з розмірами по осям 37х17 мм, 21х12 мм, 38х14 мм, які виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_7 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з розмірами по осям 37х17 мм (з позначенням «№1») залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_10 , слід пальця руки з розмірами по осям 21х12 мм (з позначенням «№2») залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_8 , слід пальця руки з розмірами по осях 38х14 мм (з позначенням «№3») залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_8 , дактилокарти яких надані на дослідження;
- висновком експерта №11-2/2471 від 17 квітня 2020 року, згідно якого надані на дослідження 3 (три) таблетки білого кольору, вилучені 16 квітня 2020 року в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 , містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено. Надані на дослідження 3 таблетки білого кольору містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в 3-х таблетках становить по 0,02 г., загальна маса метадону (фенадону) в 3 (трьох) таблетках складає 0, 06 г.;
- постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 17 квітня 2020 року, згідно якої вилучені 16 квітня 2020 року в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 3 таблетки білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), загальною масою 0,06 г, одну порожню пластинку з-під пігулок «Метадон 3Н», виявлену та вилучену 16 квітня 2020 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_8 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0003447;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 квітня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення: АДРЕСА_7 відтворено обставини вчинення ОСОБА_8 викрадення наркотичного засобу. Так, у ході проведення слідчого експерименту, потерпілий ОСОБА_10 пояснив та показав, як 16 квітня 2020 року, приблизно о 17 годині 14 хв., знаходячись у квартирі, на дзвінок у двері квартири, відчинив вхідні двері квартири, побачив знайомого ОСОБА_8 , який став просити впустити його до квартири та надати йому таблетки «метадон». Він відмовив у проханні останнього, намагався зачинити двері, однак ОСОБА_8 перешкоджав йому це зробити, поставивши свою ногу на проході в квартиру, після чого відштовхнув двері до квартири, від поштовху двері дверною ручкою йому завдало удару в область грудної клітини. Після чого ОСОБА_8 пройшов до коридору квартири, де потерпілий знову став казати, що він не дасть таблетки і щоб ОСОБА_8 покинув квартиру, намагався вивести останнього з квартири. ОСОБА_8 казав, що якщо він не дасть йому таблетки, візьме їх сам. ОСОБА_8 з коридору побіг до житлової кімнати, відштовхнувши його, де з верхньої шухляди тумби взяв таблетки «метадон» та намагався вибігти з квартири, тримаючи таблетки в правій руці. ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_8 , намагався не випустити з квартири, затримати, для чого схопив останнього руками за руки, потім за шию. ОСОБА_8 швидко розвернувся та ліктем лівої руки наніс йому один удар в область щелепи, після чого швидко вибіг з квартири разом з відкрито викраденим наркотичним засобом.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_8 , за участю захисника, потерпілого ОСОБА_10 , двох понятих, на місці вчинення кримінальних правопорушень: АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , відтворив обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме викрадення наркотичного засобу, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту. Так, у ході проведення слідчого експерименту, підозрюваний ОСОБА_8 пояснив та показав, як 16 квітня 2020 року, приблизно о 17 годині, він прийшов до квартири АДРЕСА_5 , де проживає його знайомий ОСОБА_10 , з метою попросити останнього надати йому таблетки «метадон». На його дзвінок двері квартири відчинив ОСОБА_12 , при цьому силу для цього він не застосовував. ОСОБА_10 впустив його в квартиру, знаходячись у коридорі квартири між ними виник словесний конфлікт з приводу того, що ОСОБА_10 відмовив йому надати вказані таблетки, під час якого вони розмовляли на підвищених тонах. Після чого, він без згоди на це потерпілого, пройшов з коридору у житлову кімнату, підійшов до тумби, оскільки йому було відомо місце, де ОСОБА_10 зберігає таблетки «Метадон», відчинив верхню шухляду тумби, звідки взяв одну пластинку вказаних таблеток, після чого разом з таблетками вибіг з квартири, чув як потерпілий кричав у його бік, вимагаючи зупинитися та повернути таблетки . Він разом з викраденими таблетками, яких було в пластинці 6 пігулок, побіг в напрямку АДРЕСА_6 , де біля будинку АДРЕСА_8 вказаної вулиці вжив три пігулки «метадону», а інші три пігулки помістив до поліетиленового пакетику, який сховав у лівий кросівок, в який був одягнений, пусту пластинку з-під таблеток «метадон» викинув за гаражі поряд з будинком. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 стверджував, що не застосовував насильство щодо потерпілого ОСОБА_10 , тілесні ушкодження не наносив під час вчинення викрадення наркотичного засобу з квартири останнього.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.308 КК України, а не ч.1 ст.308 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що в повній мірі спростовуються доказами, які були належним чином досліджені судом першої інстанції.
Зокрема суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про те, що така кваліфікуюча ознака, передбачена ч.2 ст.308 КК України, як застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.
Дійсно потерпілий зазначив, що коли обвинувачений заходив в квартиру, то дверною ручкою за яку він притримував двері вдарило йому в область грудної клітини. Однак вказані дії обвинуваченого, на думку суду апеляційної інстанції, не можна розцінювати як застосування насильства з метою вилучення майна, адже у обвинуваченого був відсутній умисел на завдання такого удару потерпілого. Як сам обвинувачений ОСОБА_8 , так і потерпілий ОСОБА_10 заперечували факт застосування насильства. Вказані обставини обвинувачений та потерпілий також підтвердили і під час проведення слідчих експериментів 17 та 21 квітня 2020 року.
Також, слід вважати обґрунтованим висновки суду першої інстанції про те, що нанесення удару ліктем в область щелепи, після того як ОСОБА_8 відкрито заволодів наркотичним засобом та мав реальну можливість розпорядитися ним, з метою уникнення його затримання потерпілим ОСОБА_10 , не може свідчити про застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при вчиненні викрадення наркотичного засобу.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, постійного місця роботи не має, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Із огляду на зазначене, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.1 ст.308, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням положень ч.1, ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк три роки.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення йому більш м`якого покарання, із застосуванням ст.75 КК України, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відтак, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , про призначення його підзахисному занадто суворого покарання повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційних скарг захисника обвинуваченого та прокурора необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Головуючий :

Судді :