02.04.21 932/2744/21
УХВАЛА

02 квітня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, українця, уродженця м. Дніпропетровськ, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2015 та 2017 року народження , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України не судимого,

у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №00000154 від 01.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, в кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №00000154 від 01.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській областіперебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №00000154 від 01.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, 01.04.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Враховуючи існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів в даному кримінальному провадженні чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб .

В судовому засіданні прокурор пояснив, що підставою для звернення із вказаним клопотанням стала наявність існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів в даному кримінальному провадженні чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому існує необхідність запобігання вищевказаним ризикам, шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід, який забезпечить належну поведінку підозрюваного. Останній має міцні соціальні зв`язки, окрім того, повідомили, що виявлений предмет схожий на гранату належить цивільній дружині підозрюваного. Про наявність цього предметну не знав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала суду, що проживає разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , біля чотирьох місяців, мають двох спільних дітей. В неї був дідусь який колекціонував різні предмети, в тому числі в нього була, яка він вказував навчальна граната. Після переїзду забрала мішок з речами, в якому була жіноча косметичка з вказаними предметами, про їх наявність чоловіку не повідомляла.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши долучені до матеріалів клопотання докази, встановлено наступне.

Слідчим відділом Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській областіпроводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000154 від 01.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

На даній стадії розслідування орган досудового розслідування вказує, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений слідством час виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідуванні місці та невстановленим в ході досудового розслідування час, придбав корпус гранати Ф-1 без маркування та уніфікований запал до ручної гранати дистанційної дії типу УЗРГМ та переніс їх за місцем свого мешкання, тим самим керуючись виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне зберігання вибухових речовин та пристроїв, не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, діючи умисно залишив корпус гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручної гранати дистанційної дії типу УЗРГМ за місцем свого фактичного мешкання, тим самим розпочав незаконно зберігати вищевказані об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 01.04.2021, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 від 29.03.2021, у період часу з 07:16 годин по 09:06 годин слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області спільно зі співробітниками ВКП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, було проведено санкціонований обшук за місцем проживання гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого були виявлені та вилучені: уніфікований запал до ручної гранати дистанційної дії типу УЗРГМ та корпус гранати Ф-1, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до категорії обмежено небезпечних об`єктів.

01.04.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

01.04.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання стороною обвинувачення надано: витяг з ЄРДР № 0000154 від 01.04.2021 року за ч. 1 ст. 263 КК України (01.04.2021 року на підставі ухвали Бабушкінського р/с м. Дніпропетровська було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено корпус гранати Ф-1 та запал без маркування); рапорт слідчого про виявлення вказаних обставин від 01.04.2021 року; ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2021 року, постановлена в кримінальному провадженні № 0000046 від 15.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, якою було надано дозвіл на обшук за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 ; протокол обшуку від 01.04.2021 року з якого вбачається, що в ході проведеного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено, зокрема корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ; протоколи допиту свідків, які приймали участь в якості понятих та повідомили обставини виявлення вищевказаних предметів; висновок експерта від 01.04.2021 року № СЕ-19/104-21/10843-ВТХ в якому експерт зазначає, що на підставі лише співпадіння зовнішніх ознак, без проведення практичних випробовувань на придатність до вибуху, досліджувані об`єкти можливо лише з ймовірністю віднести до корпусу бойової гранати Ф-1 та бойового запалу УЗРГМ. Отже, вирішити питання щодо віднесення їх до вибухових пристроїв, вибухових речовин та боєприпасів у категоричній формі неможливо. Окрім того, встановлені в ході судового розгляду обставини такі як пояснення самого підозрюваного про належність виявлених предметів його цивільній дружині, пояснення ОСОБА_7 про походження виявлених предметів приводять до висновків про наявність підстав вважати, що факт вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України мав місце та причетність до цього підозрюваного, на даній стадії досудового розслідування є переконливою з огляду на те, що виявлений предмет вилучено за місцем його проживання, останній перебував в момент виявлення та вилучення у вказаному місці.

Водночас, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

В ході судового розгляду справи судом вважаються частково доведеним ризик на який посилається прокурор, а саме п. п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас встановлені в ходу судового розгляду справи такі обставини як наявність соціальних зв`язків (цивільна дружина та двоє малолітніх дітей), призводять до переконання про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в умовах не пов`язаних з позбавленням волі. Наявність ризиків передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки стороною обвинувачення не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, водночас вважаю, що наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі наведеного, керуючисьст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме: домашній арешту із застосування електронних засобів контролю, що полягає у забороні підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду терміном 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- не залишати цілодобово місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

Застосувати як виконання обов`язку засіб здійснення контролю за підозрюваним ОСОБА_4 електронний засіб контролю, який підозрюваному носити на весь час домашнього арешту.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з під варти в порядку передбаченому ст. 202 КПК України.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту два місяці, тобто до 01 червня 2021 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Нагляд за дотриманням обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч. 4 ст. 181 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.04.2021 року о 16:40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1