ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/9389/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/944/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська УВП (№11)»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Добре, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 червня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 червня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що він є інвалідом 3 групи, в нього хвороба цироз печінки, а в слідчому ізоляторі, де він тримається під вартою не можуть надати йому спеціалізованої медичної допомоги.

Зазначає, що доводи про те, що він може впливати на свідків та переховуватися від слідства не мають підстав, оскільки його хвороба впливає на його стан здоров`я.

Вказує, що він має дружину та дитину, якій 9 років.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, без надання доповнень.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу, без надання доповнень.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що рішення суду першої інстанції законне, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень та кримінального проступку. Вказав, що запобігти ризикам може тільки застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до категорії нетяжких, тяжких злочинів проти власності та кримінального проступку, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, так і умовно достроково, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Доводи обвинуваченого про те, що він є інвалідом 3 групи, в нього наявна хвороба цироз печінки не спростовують висновків суду першої інстанції про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даних про такий стан здоров`я останнього, щоб унеможливлювало продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Посилання на наявність дружини та дитини, висновків суду першої інстанції також не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів враховує посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо погіршення його стану здоров`я та приходить до наступного.

Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико санітарних і оздоровмо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо стану його здоров`я та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану його здоров`я, який перебуває в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», а у разі необхідності надати належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 206, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 червня 2021 року включно, залишити без змін.

У відповідності до ст. 206 КПК України Доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 310/9389/20