31.03.2021 363/2907/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора обвинуваченої захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000521 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженки Вишгородського району с. Хотянівка, одруженої, маючої на утриманні неповнолітню доньку 2007 року народження, працюючої ТОВ «Перша мармеладна фабрика», проживаючої в АДРЕСА_1 , несудимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч. 3 ст. 191 КК України,

встановив:

29.05.2018 року протягом робочого дня о 12 год. 21 хв., 15 год. 08 хв. та 16 год. 49 хв. ОСОБА_4 , обіймаючи посаду контролера-касира підрозділу № 116 (лоток № 101) ТОВ «ЛК-Транс» із повною індивідуальною матеріальною відповідальністю за ввірені їй підприємством товарно-матеріальні цінності згідно договору від 14.08.2017 року, знаходячись на робочому місці в АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення та привласнення ввіреного їй майна, умисно привласнила грошові кошти в розмірі 513 грн. 62 коп., отримані від реалізації ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, якими розпорядилася на власний розсуд.

Крім того ОСОБА_4 , обіймаючи згадану вище посаду із повною індивідуальною матеріальною відповідальністю за ввірені їй підприємством товарно-матеріальні цінності, знаходячись на вказаному робочому місці, діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення та привласнення ввіреного їй майна, повторно умисно привласнила грошові кошти, отримані від реалізації ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, якими розпорядилася на власний розсуд, що мало місце за наступних обставин.

Зокрема, 30.05.2018 року протягом дня ОСОБА_4 , продавши товар покупцю, використовуючи касовий апарат, здійснила ануляцію чеку та повторно привласнила грошові кошти в сумі 417 грн. 82 коп.

02.06.2018 року протягом дня о 10 год. 22 хв., 10 год. 25 хв., 12 год. 28 хв. ОСОБА_4 , продавши товар покупцю, використовуючи касовий апарат, здійснила ануляцію чеку та повторно привласнила грошові кошти в сумі 542 грн. 16 коп.

03.06.2018 року протягом дня о 17 год. 35 хв., 19 год. 52 хв., 20 год. 11 хв. ОСОБА_4 , продавши товар покупцю, використовуючи касовий апарат, здійснила ануляцію чеку та повторно привласнила грошові кошти в сумі 300 грн. 70 коп.

06.06.2018 року протягом дня о 13 год. 43 хв., 20 год. 22 хв. ОСОБА_4 , продавши товар покупцю, використовуючи касовий апарат, здійснила ануляцію чеку та повторно привласнила грошові кошти в сумі 531 грн. 72 коп.

10.06.2018 року протягом дня о 09 год. 47 хв., 14 год. 47 хв., 15 год. 54 хв. ОСОБА_4 , продавши товар покупцю, використовуючи касовий апарат, здійснила ануляцію чеку та повторно привласнила грошові кошти в сумі 606 грн. 81 коп.

11.06.2018 року протягом дня о 14 год. 03 хв. ОСОБА_4 , продавши товар покупцю, використовуючи касовий апарат, здійснила ануляцію чеку та повторно привласнила грошові кошти в сумі 201 грн. 26 коп.

Вказаними діями ОСОБА_4 привласнила грошові кошти отримані від реалізації ввірених їй товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3 114 грн. 09 коп., чим заподіяно матеріальні збитки ТОВ «ЛК-Транс».

У суді обвинувачена ОСОБА_4 показала, що з серпня 2017 року працювала контролером-касиром ТОВ «ЛК-Транс» у м. Вишгороді по вул. Київська, 2. З нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. В її посадові обов`язки входило розміщення та маркування товару в торгівельному залі, відпускання товарів покупцям на касі.

За встановлених у справі обставин, в кінці травня й на початку червня 2018 року мала потребу в грошових коштах, яких не вистачало, тому протягом робочого дня періодично, використовуючи картку адміністратора, що знаходилася на касі, сканувала її та анулювала здійсненні покупцями певні покупки за вже реалізований і відпущений на касі товар. Грошові кошти у відповідних сумах вилучала з касового апарату, їх привласнювала і розпоряджалася ними на свій розсуд.

Обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, з їх кваліфікуючими ознаками, а також переліком інкримінованих протиправних дій, розміром привласнених грошових коштів у відповідні дні протягом травня та червня 2018 року погодилася, щиро покаялася у вчиненому.

Представник потерпілого ОСОБА_6 подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та будь-яких претензій до обвинуваченої не висловив.

Виходячи з того, що показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, захисника та обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 в привласненні чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, що вчинено повторно, і кваліфікує її дії за ч. 1 і ч. 3 ст. 191 КК України.

При цьому помилкову кваліфікуючу ознаку за ч. 1 і ч. 3 ст. 191 КК України «розтрату або заволодіння чужим майном» з доведеного обвинувачення слід виключити, як зайву і помилкову, оскільки згідно фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і сформульованого обвинувачення не слідує вчинення нею діянь, як б становили собою розтрату або заволодіння майном, коли заволодіння майном може відбутися лише шляхом зловживання службовим становищем, що в даному випадку місця не має.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує конкретні обставини справи та ступінь вчиненого нею тяжкого злочину, обсяг протиправних дій та розмір привласнених грошових коштів, твердження обвинуваченої про те, що підприємство донині заборгувало їй заробітну плату за останній місяць роботи, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, кримінальне правопорушення вчинила уперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога психіатра не перебуває, яка має сім`ю, заміжня, утримує неповнолітню доньку, хворого лежачого батька, коли чоловік після участі в АТО не працює.

Разом з тим, суд ураховує щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною.

За таких обставин суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 1 і ч. 3 ст. 191 КК України у виді обмеження волі, а за ч. 3 ст. 191 КК України обов`язкове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю.

Беручи до уваги викладене, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, і це має стати достатнім для її виправлення й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає необхідним і можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на неї виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного і керуючись статтями 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 191 КК України і за цим законом призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 191 КК України 1 (один) рік обмеження волі;
за ч. 3 ст. 191 КК України 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 1 ( один) рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначити покарання 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: