Провадження № 11-кп/4820/432/21
Справа № 682/251/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинуваченого за ч.1 ст.115КК України ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Донецької області, м. Новоградівка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання 10 (десять) років позбавлення волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано період його утримання під вартою з 03.12.2020 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили. залишено без змін утримання під вартою.
За вироком суду, 03 грудня 2020 року близько 03:00 год ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, в одній з кімнат житлового будинку АДРЕСА_2 на ґрунті ревнощів та неприязних відносин розпочав словесний конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_10 . Під час конфлікту, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя потерпілої, ОСОБА_7 дістав з-під ліжка та взяв у руки господарський молоток і, використовуючи його як знаряддя вчинення злочину, ребром ударної частини квадратного бойка молотка наніс не менше дванадцяти ударів в область голови, обличчя, тулубу та ніг потерпілої .
Намагаючись уникнути подальшого побиття та зберегти життя, потерпіла ОСОБА_10 вихопила з рук ОСОБА_7 господарський молоток. Водночас ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, кулаками рук та дерев`яною палицею, яку взяв поряд із ліжком в кімнаті, наніс не менше десяти ударів в область обличчя, голови, тулубу та рук потерпілій ОСОБА_10 .
Потерпіла ОСОБА_10 , рятуючи своє життя, вибігла з житлової кімнати в кладову кімнату будинку, а коли ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу виштовхав її, боса вибігла з будинку.
Наздогнавши ОСОБА_10 на території недіючої Кутківської загальноосвітньої школи, по вул. І.Михасика, 52, в с.Кутки Славутського району, з метою заподіяння смерті потерпілій, ОСОБА_7 штовхнув її. ОСОБА_10 впала на землю, а ОСОБА_7 наніс їй близько десяти ударів кулаками рук та ногами у взутті, в ділянку живота, грудної клітини, голови та по інших частинах тіла.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження від яких потерпіла померла на місці події.

Не погоджуючись із таким рішення суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, оскільки, на його думку, призначене покарання є надто суворим.
Крім того, апелянт стверджує, що не мав наміру вбивати потерпілу, не розумів, що потрібно викликати швидку, мав надію, що вона втратила свідомість.
Звертає увагу, що добровільно зізнався поліції про скоєнне і повідомив всі обставини події.
На його думку, ревнощі і зізнання ОСОБА_10 про зраду вимусили його нанести покійній удари, але він не міг подумати що вона помре.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити оскаржуваний вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що стало підставою невірного застосування місцевим судом Закону України про кримінальну відповідальність.
Звертає увагу, що ОСОБА_7 визнав свою вину, не мав наміру та умислу вбивати ОСОБА_10 , тому суд безпідставно оцінив пояснення ОСОБА_7 щодо відсутності умислу на вбивство як таке, що надане з метою уникнення відповідальності за скоєне.
Крім того, ОСОБА_7 в суді першої інстанції заперечував факт нанесення ударів ОСОБА_10 молотком, прямі докази нанесення саме молотком ударів в матеріалах справи відсутні, висновок судово-медичної експертизи підтверджує, що причиною настання смерті стали удари, нанесенні в живіт ОСОБА_11 , що підтверджує зазначенні дії обвинуваченого. Також висновки експертизи не виключають можливість, що при наданні своєчасної медичної допомоги, настання смерті можливо було уникнути.
Посилається на те, що сторона захисту не згідна з висновком місцевого суду, про те, що обвинувачений усвідомлював суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно- небезпечні наслідки, тощо, оскільки в судових засіданнях було встановлено, що після побиття ОСОБА_10 , яка втратила свідомість, ОСОБА_7 намагався її дотягнути додому різними способами, і, після невдалих спроб, пішов додому до своєї матері, щоб та йому допомогла. Така поведінка ОСОБА_7 говорить про відсутність в його діях умислу, усвідомлення та передбачення, і підтверджуються наявними у справі доказами.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, потерпілої, які заперечували проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.
Твердження сторони захисту про те, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, так як обвинувачений не мав на меті позбавляти потерпілу життя, колегія суддів відхиляє.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Судом першої інстанції ретельно досліджено докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Також суд врахував спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що докази у справі, які оцінені, в їх сукупності, відповідно до вимог ст.94 КПК України, є належними, допустимими та з усією достатністю доводять спрямованість прямого умислу ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_10 .
Як убачається із показань обвинуваченого ОСОБА_7 в суді першої інстанції, він частково визнав вину і показав, що співмешкав з ОСОБА_10 протягом шести років, мав з нею спільну малолітню дитину - дочку ОСОБА_12 , 2017 р.н. Протягом всього часу спільного проживання, часто виникали сварки на грунті ревнощів та зловживання алкогольними напоями. Він наносив ОСОБА_10 побої, тілесні ушкодження. Зокрема, 02 грудня 2020 року у вечірній час, він разом з ОСОБА_10 вживали алкогольні напої у знайомого. Близько 03 год. 00 хв., прийшовши додому, почали з`ясовувати стосунки з ОСОБА_10 . Коли вона зізналася в зраді, вдарив її по обличчю 2-3 рази, а потім взяв під ліжком палку (підлокотник від крісла) і стоячи став наносити потерпілій удари палкою по голові і по ногах. Побачивши, що у ОСОБА_10 з голови пішла кров, він змив її, приклав полотенце до рани і став виганяти ОСОБА_10 з будинку. Вона вибігла на вулицю та пішла в напрямку недіючої школи. Через деякий час, наздогнавши потерпілу, штовхнув її в спину, від чого вона впала. Він став наносити їй удари взутою в галоші ногою в область живота. Наніс багато ударів, кількості не пам`ятає, наказував їй встати. ОСОБА_10 відповідала, що не може, тоді він ще наніс удар ногою їй в живіт. Після цього побачив, що ОСОБА_10 втратила свідомість. За руки став відтягувати її до дороги, але тіло було важке, тому він залишив її лежати на землі, а сам пішов додому. Згодом повернувся, але побачив, що ОСОБА_10 була без ознак життя.
Колегія суддів погоджується з місцевим судом, який критично оцінив пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу вбавати ОСОБА_10 , та надав їх з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються, а винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вбивства стверджується дослідженими та перевіреними судами першої та апеляційної інстанції показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, встановленими обставинами справи.
Із показань потерпілої ОСОБА_9 убачається, що її рідна сестра ОСОБА_10 , співмешкала з ОСОБА_7 , протягом шести років, мала з ним спільну дитину. За час спільного проживання вони сварилися, разом зловживали алкогольними напоями. ОСОБА_7 неодноразово бив ОСОБА_10 . Так 03 грудня 2020 року, близько 04 год., вона, разом з матір`ю обвинуваченого - ОСОБА_13 , прийшла на місце події на територію недіючої школи, в с. Кутки Славутського району, та побачила, що її сестра лежала накрита ковдрою, голова була розсічена, спина синя, на руках і на ногах синці, ознак життя не було.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 своїми показаннями підтвердили, що у встановлений день та час до них прийшов їх син ОСОБА_7 і повідомив що вбив свою співмешканку ОСОБА_10 , після чого вони зустрілися з ОСОБА_9 і пішли на встановлене місце події, де побачили ОСОБА_10 , яка лежала на землі накрита ковдрою, без ознак життя.
Крім того вина ОСОБА_7 підтверджується об`єктивними даними, а саме:
-рапорту чергового поліцейського про реєстрацію повідомлення в ЄО від ОСОБА_14 про те, що його син ОСОБА_7 , при зазначених обставинах, вбив співмешканку ОСОБА_10 ,
-виписки про те, що 03 грудня 2020 р старшим слідчим СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, по факту вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства свої співмешканки ОСОБА_10 та розпочате кримінальне провадження № 0000528,
-протоколу огляду місця події, фототаблицею до нього та відеозаписом огляду трупа на оптичному диску,
-висновку судово- медичної імунологічної експертизи № 621 від 05.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 622 від 05.12.2020 року,
-висновку судової медичної цитологічної експертизи № 350 від 29.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 625 від 22.12.2020 року,
-судово-медичної імунологічної експертизи № 626 від 22.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 628 від 22.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 624 від 22.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 627 від 22.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 629 від 22.12.2020 року,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 630 від 16.12.2020 року,
-висновку судово-медичної експертизи № 273 від 02.01.2021 року, з якого слідує, що на трупі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: а) - тупа закрита травма живота з двома синцями на боковій поверхні живота справа, розрив правої долі печінки та внутрішньочеревної кровотечі. Дані тілесні ушкодження утворилися від щонайменше двох ударних травмуючих дій тупого твердого предмета (предметів) довгастої форми, незадовго до настання смерті, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних у постанові, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;
-б) - закритий перелом діафіза ліктьової кістки лівого передпліччя із синцем по всій задній поверхні лівого передпліччя та тильної поверхні лівої кисті, перелом десятого ребра правої половини грудної клітки по лопатковій лінії, які утворилися щонайменше від двох ударних травмуючих дій тупого твердого предмета (предметів), незадовго до настання смерті, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних у постанові, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров`я по відношенню до живої людини, у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;
-в) - рана на поверхні лоба справа, дві рани в тім`яній ділянці голови, дві рани на шкірі верхньої губи зліва, рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва, рана на поверхні правого передпліччя, рана на поверхні правого зап`ястку, рана на поверхні нижньої третини лівого передпліччя, рана на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, рана на поверхні лівої гомілки, дві рани на поверхні правої гомілки, які утворилися щонайменше від дванадцяти ударних травмуючих дій тупого твердого предмета (предметів) з обмеженими травмуючими поверхнями, незадовго до настання смерті, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних у постанові, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я у відношенні до живої людини та у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;
-г) - садно на поверхні лоба справа, садно на поверхні лівої брови, синець на зовнішній поверхні правого плеча, синець на зовнішній поверхні лівого плеча, синець на боковій поверхні грудної клітки зліва, садно в лівій підлопатковій ділянці, садно на поверхні лівої сідниці, які утворилися щонайменше від семи травмуючих дій тупих твердих предметів за механізмом тертя, незадовго до настання смерті, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних у постанові, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості у відношенні до живої людини та у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;
-ґ) - крововилив під м`яку оболонку лівої півкулі головного мозку виник від ударної дії тупого твердого предмета незадовго до настання смерті. Встановити ступінь тяжкості цього тілесного ушкодження не представилось можливим, так як невідомий його клінічний перебіг у зв`язку з настанням смерті;
-д) - п`ять синців на передній поверхні грудної клітки, два синці на зовнішній поверхні лівого стегна утворились від ударної дії тупих твердих предметів за 3-4 доби до настання смерті, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості у відношенні до живої людини та у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Смерть ОСОБА_10 настала за 4-8 годин до моменту судово-медичної експертизи її трупа, внаслідок тупої закритої травми живота з розривом печінки та внутрішньо-черевної кровотечі.
Тілесні ушкодження у вигляді садна у лівій підлопатковій ділянці та садна на поверхні лівої сідниці могли виникнути внаслідок волочіння тіла.
Тілесні ушкодження у вигляді синців на задніх поверхнях передпліч та тильних поверхнях кистей рук є характерними для самозахисту.
Під час спричинення тілесних ушкоджень громадянка ОСОБА_15 могла перебувати в положеннях стоячи, сидячи або близьких до них.
Після спричинення ОСОБА_16 тілесного ушкодження у вигляді тупої закритої травми живота з розривом печінки, остання могла вчиняти цілеспрямовані фізичні дії, самостійно пересуватися тощо протягом короткого проміжку часу, по мірі збільшення крововтрати.
Не виключається можливість, що при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги після спричиненої травми живота з розривом печінки, що супроводжувалась внутрішньо-черевною кровотечею, життя гр. ОСОБА_10 можна було б врятувати.

-даними висновку судово-медичної експертизи №31 від 20.01.2021 року,
-даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 26 від 29.01.2021 року, згідно яких, виявлені на тілі трупа гр. ОСОБА_10 , у вигляді рани на поверхні лоба справа, двох ран в тім`яній ділянці голови, двох ран на шкірі верхньої губи зліва, рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва, крововилива під м`яку оболонку лівої півкулі головного мозку, рани на поверхні правого передпліччя, рани на поверхні правого зап`ястку, рани на поверхні нижньої третини лівого передпліччя, рани на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, рани на поверхні лівої гомілки, двох ран на поверхні правої гомілки утворились від щонайменше дванадцяти ударних травмуючих дій тупого твердого предмета (предметів) з обмеженими травмуючими поверхнями, могли виникнути внаслідок ударів господарським молотком. Ушкодження, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_10 у вигляді закритого перелому діафіза ліктьової кістки лівого передпліччя із синцем по всій задній поверхні лівого передпліччя та тильної поверхні лівої кисті, садна на поверхні лоба справа, садна на поверхні лівої брови, синця на зовнішній поверхні правого плеча, синець на зовнішній поверхні лівого плеча, синець на боковій поверхні грудної клітки зліва утворилися щонайменше від семи травмуючих дій твердих предметів (предмета), могли виникнути внаслідок ударів дерев`яною палицею. Під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 повинна була відчувати фізичний біль. Визначення страждання знаходиться поза межами компетенції лікаря судово-медичного експерта. Так, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 під час проведення судово-медичної експертизи могли виникнути в час та при обставинах, на які вказав підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту 03.12.2020 р.
Тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми живота з двома синцями на боковій поверхні живота справа, розривом правої долі печінки та внутрішьо-черевною кровотечею могли утворитися від нанесення ударів ногами у взутті та іншими предметами (дерев`яною палицею тощо).
- даними медичної довідки про те, що 03.12.2020 р об 11.55 год у ОСОБА_7 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено,
-протоколу затримання, відповідно до якого, під час затримання ОСОБА_7 03.12.2020 року, у нього було вилучено одяг.
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 623 від 22.12.2020 року, із якого вбачається, що на футболці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_7 , знайдена кров людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_10
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 6 від 13.01.2021 року, з якого вбачається, що на поверхні правої калоші, вилученої у підозрюваного ОСОБА_7 , знайдена кров людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_10
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 5 від 13.01.2021 року.
- висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 4 від 13.01.2021 року.
-письмової заяви та протоколу огляду і добровільної видачі ОСОБА_7 під час його затримання одягу та палиці,
-висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 3 від 13.01.2021 року,
-проведення слідчого експерименту 03.12.2020 року, з яких вбачається, що ОСОБА_7 добровільно розповів та показав як він наносив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 та місце нанесення тілесних ушкоджень, що стверджується і відеозаписом слідчого експерименту на оптичному диску,
-висновків судово-психіатричної експертизи №626 від 15.12.2020 року та №40 від 27.01.2021 року, з яких слідує, що ОСОБА_7 , під час вчинення інкримінованого йому злочину, будь-якою душевною хворобою чи психічним розладом не страждав та міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.
-даними негласних слідчих розшукових дій, згідно яких ОСОБА_7 визнав свою вину у заподіянні тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої, що стверджується протоколом №7т/114/03-2021 від 11.01.2021 року про результати проведення негласних слідчих розшукових дій з оптичним диском із записом НСРД.
Цим та іншим перевіреним та дослідженим у судовому засіданні доказам місцевий суд дав належну оцінку в їх сукупності і прийшов до обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст.115 КК України, а саме, у вчиненні умисного вбивства, встановивши, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Умисний характер діянь ОСОБА_7 , в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 , установлений судом на підставі аналізу зібраних у справі доказів та, зокрема, висновків судово-медичних експертиз про особливості тілесних ушкоджень та характер їх нанесення.
Так суд встановив, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були неприязні відносини через ревнощі останнього. Саме із-за поведінки ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_10 зізналася у зраді, що призвело до нанесення побоїв, які розпочав обвинувачений. Схопивши з-під ліжка молоток, з метою вбивства, на грунті цих раптово виниклих ревнощів, ОСОБА_7 , умисно, наніс молотком багато ударів ОСОБА_10 по голові. Коли побачив кров у останньої, змив їй кров та почав виштовхувати її з будинку. Пізніше наздогнав її на території недіючої школи, штовхнув, остання впала, і ОСОБА_7 наніс їй близько десяти ударів кулаками рук та ногами у взутті, в ділянку живота, грудної клітини, голови та по інших частинах тіла, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тупу закриту травму живота з двома синцями на боковій поверхні живота справа, розрив правої долі печінки та внутрішньочеревної кровотечі, від чого потерпіла померла на місці події, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №273 від 02.01.2021 року..
Питання про спрямованість умислу суд вирішив, враховуючи сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень, причини припинення злочинних дій, поведенку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки.
Суд прийшов до висновку, що заподіяння обвинуваченим потерпілій ударів молотком та ногами в життєво важливі органи свідчить про наявність у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , незважаючи на те, що певний проміжок часу потерпіла була ще жива, оскільки, обвинувачений не вжив негайних заходів до виклику швидкої допомоги, не повідомив інших осіб.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки, ОСОБА_7 , завдаючи удари молотком та ногами в життєво важливі органи - усвідомлював небезпечний характер своїх дій і що посягає на життя ОСОБА_10 , передбачав, що наслідками таких дій може стати смерть останній та бажав цього, а тому доводи захисника про невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам справи, та недоведеність винуватості обвинуваченого у цьому злочині є необґрунтованими.
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для перекваліфікації діянь ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, на що є посилання в апеляційних скаргах.
Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Доводи сторони захисту, що в судових засіданнях місцевого суду було встановлено, що після побиття ОСОБА_10 , яка втратила свідомість, ОСОБА_7 намагався її дотягнути додому різними способами, і, після невдалих спроб, пішов додому до своєї матері, щоб та йому допомогла, тому така поведінка ОСОБА_7 говорить про відсутність в його діях умислу, усвідомлення та передбачення, є безпідставними, оскільки судом першої та апеляційної інстанції всі обставини справи були ретельно дослідженні та перевіренні, і не дають підстав для висновку, що ОСОБА_7 не мав наміру позбавити потерпілу життя.

Посилання апелянтів на інші порушення, допущенні судом, ніяким чином не спростовують висновок суду про вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 , а тому підстав вважати його необґрунтовано засудженим за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.
Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, призначене у відповідності до положень ст.65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.
Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, в межах санкції статті, інкримінованого кримінального правопорушення, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, характер дій обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, дані про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання, не працює, раніше не судимий, але у 2019 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_10 та кримінальне провадження закрите у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, на утриманні у нього є малолітня дитина, на обліку у нарколога, психіатра, невропатолога не перебуває.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційних скарг, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4