Провадження №1-кп/127/637/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0004099, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшли матеріали кримінального провадження №0004099 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що обраний запобіжний захід відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставами для продовження вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення за яке законом, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосовано у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_7 відомі свідки у кримінальному провадженні, що не виключає можливості вжиття ОСОБА_8 заходів для впливу на свідків. Крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, у ОСОБА_9 відсутні соціально стримуючі фактори, такі як сім`я та постійне місце роботи, а тому може переховуватись як під час розгляду справи у суді. Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, просив суд застосувати до нього домашній арешт.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечив, оскільки прокурором не надано жодного доказу, на які посилається прокурор, вважає що клопотання немає належної мотивації. Просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу суд дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2021 року ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 197,199, 372, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу у тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у тримання під вартою на інший, не пов`язаний з тримання під вартою - відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 12 серпня 2021 року по 10 жовтня 2021 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 діб з дня її проголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суддя: