Справа № 591/6524/19
Провадження № 1-кп/591/178/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002117 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ), гр-на України, не працюючого, судимого: 1) 15 лютого 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.ст. 69, 70, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) 15 грудня 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі;
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2019 року близько 20.20 год. ОСОБА_6 зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 поверталися з бази відпочинку «Мамаївщина», в напрямку вул. Санаторна в м. Суми. Проходячи повз зупинку громадського транспорту в районі буд. 22 по вул. Санаторна в м. Суми, ОСОБА_6 помітив раніше невідомих йому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які спілкувались між собою, та почув нібито словесну образу, висловлену на його адресу. З метою з`ясування висловлень на свою адресу, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 і висловив в їх бік невдоволення, на що останні категорично заперечили факт висловлення образ на його адресу та попрохали ОСОБА_6 не чіплятися і залишити їх у спокої.

Проте ОСОБА_6 , будучи обуреним на ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , використовуючи зазначену ситуацію, як нікчемний привід, діючи умисно, розуміючи, що знаходиться у громадському місці, а саме на зупинці громадського транспорту біля буд. 22 по вул. Санаторна в м. Суми та те, що своїми діями порушує громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводячись нахабно, діючи умисно, протиправно завдав один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_4 , яка від отриманого удару впала на землю.

Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_6 , розуміючи, що він перебуває у громадському місці, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні норми поведінки, що прийняті в суспільстві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, демонстративно, розуміючи, що він знаходиться в полі зору для сторонніх осіб підібрав з землі скляну пляшку та, підійшовши ззаду до ОСОБА_4 , яка перебувала в положенні сидячі, умисно завдав останній один удар скляною пляшкою в область потилиці. Внаслідок нанесеного удару, ОСОБА_4 знову впала на землю, при цьому від удару скляна пляшка розбилась, та в руці у ОСОБА_6 , залишилась шийка скляної пляшки з нерівними краями.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 , розуміючи, що у нього в руці, знаходиться спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень видозмінений предмет, а саме шийка скляної пляшки, яка має колюче-ріжучі властивості, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи до самовираження шляхом приниження потерпілої, розуміючи, що за ним спостерігають інші особи, тобто діючи безпідставно, умисно, протиправно наніс не менше 12 ударів в область правого плеча, шиї справа, пальцям лівої кисті, спричинивши тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 681 від 17 жовтня 2019 року, у ОСОБА_4 виявлені ушкодження: садна потиличної ділянки, шиї, скальповано-різані рани правого плеча, 3 та 4-го пальців лівої кисті, шиї справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_6 в своїх показах суду провину визнав фактично частково та показав, що дійсно він за наведених обставин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вдарив потерпілу ОСОБА_4 , а також заподіяв їй скляною частиною від пляшки тілесних ушкоджень. Але вказані тілесні ушкодження були ним заподіяні потерпілій, внаслідок того, що вона нанесла образу йому та його співмешканці, а також почала першою нападати на нього, а коли він тримав в руці частину скляної пляшки та відмахувався від неї, то вона продовжувала рух в його бік (обвинувачений думав, що у неї в руці був якийсь предмет) і в цей час потерпілій і були заподіяні тілесні ушкодження.

До згаданих показань обвинуваченого суд відноситьсч критично та вважає їх обраним способом захисту, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами в справі.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 суду підтвердила вчинення відносно неї хуліганських дій обвинуваченим за наведених вище обставин, під час яких їй і були заподіяні за вказаних в обвинуваченні обставин тілесні ушкодження частиною скляної пляшки. Зазначила також, що не нападала на обвинуваченого, який мав ознаки сп`яніння і була з ним лише словесна перепалка, першим її вдарив рукою обвинувачений, після цього знайденою пляшкою вдарив по потилиці, від чого вона розбилась і після цього, коли потерпіла перебувала в сидячому на землі положенні він цією ж частиною скляної пляшки наніс їй різані рани в різні частини тіла.

Суд надає перевагу показам потерпілої, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в справі, а покази обвинуваченого в частині здійснення вказаних дій в умовах захисту навпаки спростовуються.

Зокрема, в своїх показах свідок ОСОБА_8 , підтвердивши покази потерпілої, зазначила про те, що приводів для побиття її та потерпілої у обвинуваченого не було, це саме він першим вдарив потерпілу та в подальшому продовжив завдавати ушкоджень розбитою пляшкою.

Свідок ОСОБА_9 також підтвердив саме покази потерпілої, зазначивши про те, що почувши крики, підбіг на місце події, де був обвинувачений, інший чоловік, потерпіла та дві дівчини, бачив, як був нанесений удар обвинуваченим по голові потерпілій та як він наносив їй розбитою пляшкою удари в різні частини тіла.

Свідок ОСОБА_10 , колишній чоловік потерпілої, показав суду, що прибіг на місце події, коли почув крики (недалеко від місця, де він проживає). На місці події він побачив обвинуваченого з розбитою пляшкою в руці та потерпілу, яка лежала в крові. Після цього він вибив пляшку з рук обвинуваченого, вдарив останнього. В подальшому, коли свідок залишав місце, то після повернення обвинуваченого та його співмешканки на місці події не було.

Свідок ОСОБА_11 повідомив суду про те, що спостерігав за вказаними подіями з певної відстані, коли чув суперечку між чоловіком та жінкою, чув звук розбитого скла, подумавши про те, що це розбилась пляшка. Потім бачив, як інший чоловік перебігав дорогу в напрямку місця події, де продовжилась бійка.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - працівники патрульної поліції, що прибули на виклик на вказане місце події, зазначили про те, що безпосередніми очевидцями зазначених обставин вони не були та бачили лише наслідки вказаних подій. На місці була потерпіла зі слідами тілесних ушкоджень в крові, а також обвинувачений, який за зовнішніми ознаками був в стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_7 (дружина обвинуваченого) показала суду, що була разом з чоловіками при описаних подіях, що дійсно між ними та двома дівчатами стався конфлікт. Як розгортались події вона не пам`ятає внаслідок сп`яніння.

Крім цього, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місця події, під час якого зафіксовано слідову картину та вилучені сліди речовини бурого кольору, частину пляшки;

-висновком імунологічної експертизи, яким підтверджено можливість походження крові, виявленої на місці події від потерпілої;

-висновком судово-медичної експертизи № 681, яким підтверджено характер, ступінь тяжкості та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої та зазначених в обвинуваченні;

-протоколами слідчих експериментів, проведених за участю потерпілої та свідка ОСОБА_9 , а також висновками судово-медичних експертиз № 682, 724, якими підтверджено можливість утворення тілесних ушкоджень у потерпілої саме в спосіб, наведений вказаними особами, що узгоджується з обвинуваченням;

-протоколом тимчасового доступу, проведеного згідно ухвали слідчого судді, під час якого було вилучено копію картки виклику медичної допомоги та аудіозапис виклику, які досліджені в судовому засіданні;

-заявою та фотознімками тілесних ушкоджень потерпілої, наявних у неї після вчинення відносно неї вказаних дій;

-запитом слідчого, відповіддю на нього, яким органу досудового розслідування надано інформацію про виїзд патрульних поліцейських на вказане місце події, а також надано відеозапис з нагрудних камер, досліджений в судовому засіданні, на якому зафіксовано поведінка обвинуваченого та його дружини після вказаних подій, а також з якого у них за характером мовлення та іншими зовнішніми ознаками можливо стверджувати про їх перебування в стані алкогольного сп`яніння (протоколом огляду вказаних відеозаписів слідчим);

-висновком КЗ СОР «Облнаркодиспансер» № 2476 від 22 липня 2019 року, яким підтверджено факт перебування ОСОБА_6 в стані сп`яніння при наведених обставинах.

Зазначені докази, що узгоджуються між собою та переконливих підстав для недовіри яким чи щодо визнання їх недопустимими суду наведено не було, спростовують покази обвинуваченого та належним чином підтверджують обставини зазначені в обвинувальному акті, стосовно вчинення саме хуліганських дій ОСОБА_14 при вказаних обставинах.

Незначні неточності в показах допитаних потерпілої та свідків суд відносить на давність описаних подій та суб`єктивне сприйняття кожною особою обстановки.

При цьому суд ввважає за необхідне зауважити про непереконливість тверджень сторони захисту стосовно відсутності ознак предмета, яким були завдані тілесні ушкодження для кваліфікації дій саме за ч. 4 ст. 296 КК України, з огляду на те, що пляшка була підібрана обвинуваченим на місці події.

Таких висновків суд дійшов врахувавши п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року, оскільки обвинувачений, нанісши удар пляшкою по голові потерпілої, розбивши її при цьому та усвідомлено наносячи удари розбитою скляною пляшкою, що має значні вражаючі та травмуючі властивості, діяв саме з пристосованим на місці та під час вчинення хуліганських дій предметом.

Про наявність в його діях саме хуліганського мотиву, свідчить в першу чергу те, що вагомого приводу для нанесення тілесних ушкоджень раніше не знайомій потерпілій, в спосіб наведений в обвинуваченні, він не мав, а використав нікчемний привід для власного самоствердження.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_6 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки він своїми умисними діями, що виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилася у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив хуліганство, кваліфікуючою ознакою якого є застосування предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду сторона захисту наполягала на наявності в даному випадку такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, але суд з такою позицією погодитись не може.

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_6 щирого каяття, суд виходить з роз`яснень, які надав Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, як зазначалось вище, хоча ОСОБА_6 під час судового розгляду заявляв про часткове визнання своєї винуватості у вчиненому та про те, що жалкує, проте, таке зізнання мало формальний характер, з намаганням применшити свою відповідальність та перекладенням частини відповідальності на потерпілу, а під час надання показань суду не висловлював жодної критичної оцінки стосовно своєї поведінки та навпаки, як зазначено вище, намагався применшити власну відповідальність.

Пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_6 суд не вбачає.
Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою (в тому числі за вчинення подібного діяння), за місцем проживання характеризується посередньо, одружений.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, обтяжуючу покарання обставину.

Враховуючи викладене та негативні дані щодо особи обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вік обвинуваченого, вчинення злочину судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлений.
Питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог закону.
Підтвердження наявності в справі процесуальних витрат суду не наведено.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.
На підставі ст. 70, ч. 4 ст. 296 КК України, керуючись ст.ст. 368, 370, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_6 засуджується цим вироком та засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 грудня 2020 року, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 07 липня 2021 року, а також зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 14 жовтня 2019 року по 06 липня 2021 року включно, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.
Речові докази: два змиви та контрольні змиви, фрагмент пляшки знищити; копію картки виклику, диск з записом виклику, три диски з записами нагрудних камер поліції залишити в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1