ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 654/228/21
Номер провадження : 11-кп/819/482/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року квітня місяця 27 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000009, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коблево Березанського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого : 08.07.2015 року вироком Білозерського районного суду Херсонської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого з місць відбування покарання 22.03.2019 року за відбуттям строку покарання, визнано винуватим та засудженоза ч.1 ст.263 КК України на 4 роки позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 08.01.2021 року. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Вироком суду встановлено,що ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.178 ЦК України, Постанови ВРУ «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-ХІІ, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, 03 січня 2021 року близько 04.00 години, без спеціального дозволу правоохоронних органів, умисно, знаходячись на залізничному вокзалі в м. Херсоні, розташованому на Привокзальній площі, 3-а, придбав шляхом знахідки наступне майно: гладко ствольну вогнепальну зброю - обріз двоствольної мисливської рушниці 16-го калібру моделі ТОЗ-16 (БМ) № НОМЕР_1 , 1965 року випуску; сто три штуки бойових припасів до нарізної вогнепальної зброї військові патрони калібру 5,45 мм, з яких сорок два патрони спорядженні кулями зі сталевим осердям, шістдесят один патрон споряджений трасуючими кулями; два бойових припаси до гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї патрони 16 калібру; корпус гранати та підривач типу УДЗ до ручної гранати РГН (РГО), які в сукупності є бойовим припасом військового призначення бойовою протипіхотною наступальною осколковою ручною гранатою РГН та придатні до здійснення вибуху; корпус гранати Ф-1, який є складовою частиною протипіхотної оборонної осколкової ручної гранати зарядом вибухової речовини, який знаходиться у корпусі вказаної гранати та придатний до здійснення вибуху за умови наявності засобу підриву (підривача типу УЗРГМ, УЗРГМ-2 або детонатора); підривач типу УЗРГМ (металеві уламки), який є засобом підриву бойовим підривачем, що застосовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГ-42, РГД-5, які незаконно зберігав у невстановленому місці, після чого 08.01.2021 близько 09.20 години перевіз зазначене вище майно на пасажирському автобусі внутрішньо міського сполучення «Херсон-Таврійське» до м. Гола Пристань Херсонської області, допоки їх у нього в цей же день не було виявлено та вилучено працівниками поліції на автостанції м. Гола Пристань, розташованої по вул. 1 Травня, 11 під час його затримання.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, вважає вирок таким, який винесений з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, так як призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину, мотивів злочину та особі обвинуваченого. Вважає, що ОСОБА_7 достатньо було призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.263 КК України, оскільки він не вчиняв злочинів проти громадської безпеки, в скоєному щиро розкаявся, характеризується задовільно, має постійне місце проживання, сім`ю та соціальні зв`язки.
Просить повторно дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.03.2021 року змінити та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого про підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яким його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.263 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ряд обставин, зокрема і ті, на які посилається в своїй скарзі захисник, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та обставину, що обтяжує покарання- рецидив злочину.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочин.

Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, має постійно місце проживання, сім`ю та соціальні зв`язки, то вказані обставини, з урахуванням особи винного, не є тими чинниками, які б свідчили про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та зменшення суспільної небезпечності його особи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, передбачених санкцією ч.1 ст.263 КК України, яке буде достатнім та необхідним для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через його суворість, не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)