ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 504/229/21

Номер провадження 1-кп/504/686/21

16.03.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) розглянувши в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001179 від 04.12.2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бендери Республіки Молдови, громадянки Республіки Молдови, з вищою освітою, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрована та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2020 року, приблизно о 23:00 годині, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлений, між ОСОБА_6 та її співмешканцем ОСОБА_8 , під час перебування за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виникла сварка.

В ході конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , під час перебування у кухні будинку за вищевказаною адресою, умисно, протиправно, з використанням ножа, завдала 1 удар в область тулуба ОСОБА_8 , чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (рана в лівій підреберній області) з пошкодженням лівої долі печінки, малого сальника та підшлункової залози, які у відповідності до п.2.1.3.к/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995, по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що вони разом проживали з потерпілим ОСОБА_8 , від їхнього шлюбу в них народилось четверо дітей. В 2018 році ОСОБА_8 поїхав в Україну. В 2019 році, вона приїжджала до свого чоловіка в Україну на 10 днів. В 2020 році померла її дочка, а ще через тиждень помер онук. Старший син від першого шлюбу забрав її в Москву, проте вона постійно спілкувалася із своїм чоловіком, він її кликав до себе. Був карантин і вона не могла легально потрапити до чоловіка, а останній наполягав на тому, щоб вона приїхала, оскільки йому була потрібна жінка. До того, як вона приїхала до України, її чоловік проживав із жінкою ОСОБА_9 , яка сказала, що чекає від ОСОБА_8 дитину. 29.11.2020 року вони переїхали до м. Одеси, вона працювала. З`ясувалося, що у ОСОБА_8 виявили ВІЛ інфекцію, а тому вона відмовляла ОСОБА_9 від народження дитини від ОСОБА_8 . Після здачі аналізів, виявилося, що дитина яку чекала ОСОБА_9 була здорова, і всі вирішили відсвяткувати дану подію, після святкування усі полягали спати, в тому числі і ОСОБА_9 , яка залишилася ночувати разом нею та ОСОБА_8 . Під час сну ОСОБА_8 пішов курити, а вона через деякий час пішла за ним, та побачила як ОСОБА_8 цілує ОСОБА_9 , що викликало в неї шок, вона взяла, що попало під руки, це був ніж та вдарила ОСОБА_8 . Вказала, що не заперечує, що нанесла удар ОСОБА_8 ножом, проте вважає, що нанесла удар неумисно, оскільки перебувала в шоковому стані, вона добре не розуміла ситуації, це був емоційний спалах. Зазначає, що усвідомила протиправність своїх дій та в скоєному вона розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив покази обвинуваченої, додатково вказав, що остання нанесла йому удар кухонним ножем через його провокативну поведінку, і він сам вибачається перед обвинуваченою за свою поведінку, яка спровокувала її на вчинення даного злочину. Потерпілий просив не позбавляти волі обвинувачену, вона порядна жінка, вони народили чотирьох дітей, їх дочка померла в 17 років.

З протоколу огляду місця події з фотофіксацією від 04.12.2020 року, що проведений в одно поверхневому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якій знаходиться чотири кімнати, вбачається, що в кухні була порушена обстановка, на обідньому столі знаходились продукти харчування, напої та посуд, серед якого було виявлено ніж загальною довжино 216 мм., довжина клинка 114 мм., максимальною шириною 17 мм. На поверхні клинка з обох сторін є речовина бурого кольору. На дивані виявлено пляму бурого кольору, навколо якої знаходяться бризги та краплі речовини, бурого кольору. Навпроти дивана розташована газова плита та приставний столик на якому виявлено плями бурого кольору. Між диваном та столиком було виявлено на підлозі та коврі плями речовини бурого кольору.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_10 затримана у порядку ст. 208 КПК України 04.12.2020 року, було здійснено обшук затриманої та вилучено її одяг футболку сірого кольору, спортивні штани сірого кольору, світло рожеві шкарпетки. Того ж дня ОСОБА_11 оголошено про підозру.

Згідно протоколу допиту підозрюваної від 07.12.2020 року ОСОБА_11 визнала вину у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КПК України у повному обсязі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №189 від 07.12.2020 року виявлене у ОСОБА_8 , проникаюче колото-різане поранення живота могло виникнути 03.12.2020 року від дії колюче-ріжучого предмету(можливо, ножа)та згідно п.2.1.3 к/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по критерію небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

За висновком судово-психіатричного експертизи № 599 від 21.12.2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждає, ознак тимчасового хворобливого розладу не виявляє, за своїм психічним станом здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь у слідчих діях та стати перед судом. ОСОБА_6 у досліджуваній ситуації підекспертна не перебувала в якомусь юридичному значущому емоційному стані, в т.ч. в стані фізіологічного афекту, який би міг істотно вплинути на її свідомість і діяльність, а знаходилася у стані напруги, що виникла внаслідок конфлікту з потерпілим.
За висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 1321, на футболці підозрюваної ОСОБА_11 знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлено антиген А, властивій групі А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, таким чином, не виключаються можливість походження крові на футболці від потерпілого ОСОБА_8 .
За висновком судово-медичної імунологічної експертизи за № 1322, на ножі, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлено антиген А, властивий групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Таким чином, не виключаються можливість походження крові на ножі від потерпілого ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1310, в 2-х змивах з дивана і з підлоги, вилучених в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. В змиві з лівої руки ОСОБА_11 кров не знайдена. В змиві з правої руки підозрюваної ОСОБА_11 знайдено сліди крові людини, при встановлення групової належності якої виявлено антиген А, властивій групі А з ізогемаглютиніном анти В за системою АВО. Таким чином, враховуючи результати дослідження і групову характеристику потерпілого, не виключається можливість походження крові в змивах з місця події і з правої руки ОСОБА_11 від потерпілого ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1304 кров потерпілого ОСОБА_8 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2021 року, що проведений з метою уточнення відомостей, що 03 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 нанесла тілесні ушкодження своєму співмешканцю ОСОБА_8 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (рана в лівій підреберній області) з пошкодженням лівої долі печінки, малого сальника та підшлункової залози, встановлено, що ОСОБА_11 та інші учасники слідчого експерименту вказали, що зміст ст. 104 КПК України їм зрозумілий і вони не бажають вносити текст пояснень до протоколу.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, вирішив провести судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Оцінивши всебічно, повно та неупереджено дослідженні докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України є вірною, а доводи сторони захисту про вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання і необхідність перекваліфікації діяння на увагу не заслуговують, з огляду на наявність в матеріалах кримінального провадження висновку судово-психіатричного експертизи № 599 від 21.12.2020 року, який є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом психічного стану обвинуваченої і відповідно до якого ОСОБА_10 не перебувала в будь-якому особливому емоційному стані на час вчинення кримінального правопорушення.
При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжкого.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. З огляду на приписи даної норми, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання повне примирення винної з потерпілим, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченої. Також суд, вважає за можливим визнати обставиною, що пом`якшує покарання вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , народили четверо дітей та тривалий час у шлюбі, незадовго до події померла донька ОСОБА_10 , а потім помер її онук, через ОСОБА_8 . ОСОБА_10 опинилася на території України, дізналася про подружню зраду, захворювання ОСОБА_8 на ВІЛ інфекцію, а також наявність зачатої ОСОБА_8 дитини з іншою жінкою, після чого примирившись з останнім, знову стала очевидцем подружньої зради. Указане в сукупності суд визнає збігом тяжких особистих обставин, що мали місце під час вчинення ОСОБА_10 інкримінованого їй діяння.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді, підготовленої органом пробації, ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб оцінюється також як середній, перевиховання ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої суспільної небезпеки.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, яка раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, обставин що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання, враховуючи думку потерпілого та обвинувачення, суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК Україні у вигляді позбавлення волі із можливістю застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, а необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та 6 місяців. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме виправленню та вихованню особи в дусі додержання законів України, формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, що мають негативні юридичні наслідки.

При цьому, підстав для застосування норм ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від призначеного покарання суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченої згідно ст.124 КПК України.
Питання про долю речових доказів вирішено судом відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 174, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 з 04.12.2020 року.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 04.12.2020 року по 16.03.2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого суді від 04.12.2020 року на ніж, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з дивану, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини бурого кольору, з підлоги, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, які виявлені та вилучені в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_2 ; сіру футболку, сірі спортивні штани, світло-рожеві шкарпетки, які запаковані та опечатані в картонну коробку, які виявлені та вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_11 .

Речові докази ніж, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини, бурого кольору, з дивану, який запакований та опечатаний у паперовий конверт, 1 змив речовини бурого кольору, з підлоги, який запакований та опечатаний у паперовий конверт - знищити.

Речові докази - сіру футболку, сірі спортивні штани, світло-рожеві шкарпетки, які запаковані та опечатані в картонну коробку - повернути ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду в порядку та в строки передбачені КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1