Справа № 158/2843/20 Провадження №11-кп/802/385/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.366 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 08.09.2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Піддубці, Луцького району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на даний час непрацюючого, раніше не судимого,
визнанно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 29.12.2019 року) із застосуванням положень ч.3 ст.5 КК України признено покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчих експертиз, у розмірі 13 075 (тринадцять тисяч сімдесят п`ять) гривень 20 копійок.
Вироком суду вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи службовою особою та працюючи на посаді старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області №143 о/с від 17 травня 2019 року, 24 жовтня 2019 року брав участь разом із іншими працівниками у профілактичному рейді, в ході якого виявлено адміністративне правопорушення, вчинене продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
У подальшому цього ж дня ОСОБА_7 в приміщенні вказаного магазину складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №056315 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КпАП України, а саме продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18-ти років.
Надалі ОСОБА_7 цього ж дня, близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, достовірно знаючи, що з моменту виявлення адміністративного правопорушення та на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, свідки у передбаченому КпАП України порядку не залучались, а також знаючи, що складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КпАП України, повинно обов`язково відбуватись у присутності двох свідків, умисно вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №056315 від 24 жовтня 2019 року завідомо неправдиві відомості в графах «у присутності понятих 1, 2», а саме вказав свідків ОСОБА_10 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_11 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 .
Продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення службового підроблення, ОСОБА_7 умисно, достовірно знаючи про те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №056315 від 24 жовтня 2019 року відомості про свідків є завідомо неправдивими, підписав зазначений протокол, тим самим завершивши його оформлення.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення з іншими документами було скеровано до адміністративної комісії при виконкомі Липинської сільської ради Луцького району Волинської області для розгляду по суті, на підставі якого на ОСОБА_9 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Крім того, 30 листопада 2019 року ОСОБА_7 брав участь у профілактичному рейді, в ході якого виявлено адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_12 , працівником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 »», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .
У подальшому цього ж дня ОСОБА_7 в приміщенні вказаного кафе складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №056305 відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КпАП України.
Надалі ОСОБА_7 в цей же день, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою вищевказаного кафе, достовірно знаючи, що з моменту виявлення адміністративного правопорушення та на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, свідки у передбаченому КпАП України порядку не залучались, а також знаючи, що складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КпАП України, повинно обов`язково відбуватись у присутності двох свідків, умисно, повторно вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №056305 від 30 листопада 2019 року завідомо неправдиві відомості, а саме в графах «у присутності понятих 1, 2» зазначив свідків ОСОБА_10 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_11 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 .
Продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення службового підроблення, ОСОБА_7 умисно, достовірно знаючи про те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №056305 від 30 листопада 2019 року відомості про свідків є завідомо неправдивими, підписав зазначений протокол, тим самим завершивши його оформлення.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення з іншими документами було скеровано до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Покащівської сільської ради для розгляду по суті (а.с.70-73).
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з даним вироком в частині призначеного покрання не погоджується, вважає його надто суворим, призначене йому покарання таким, що не відповідає особі обвинуваченого, при обранні йому покарання судом не було враховано та належним чином оцінено всі обставини справи, та безпідставно не застосовано положеня ч.2 ст.69 КК України. Вказує що суд може не призначати додаткового покрання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покрання за вчинення злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Призначаючи йому покарання суд дійшов висновку, що воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Такого висновку суд дійшов з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину повторно. Також суд взяв до уваги те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Разом з тим, судом першої інстанції було залишено поза увагою інші обставини справи, які на його думку, мають значення для спрви, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та вказують про можливість звільнення його від додаткового покарання. Зазаначає, що як на стадії досудового слідства так і судового розгляду він був послідовним та постійно визнавав вину, щиро розкаявся та повідомив у суді під час його допиту, що йому соромно і за вчинене він себе засуджує. Щодо самих правопорушень, то такі дії вчиняв без будь-яких корисливих для себе цілей. Вчинені ним діяння не заподіяли шкоди. Наголошує на тому, шо він одружений, має доньку, які перебувають на його утриманні, оскільки дружина перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Вказує на те, що суд першої інстанції призначивши додаткове покарання не сформулював в резолютивній частині, які саме посади в сфер правоохоронних органів позбавив права обіймати, та не обгрунтував це належним чином. Вказує на те, що в судовому засіданні він повідомив суд, що самостійно та добровільно звільнився зі служби в поліції. Однак наголошував на тому, що робота в сфері правоохоронних органів є єдиним його фахом та спеціальністю. Також повідомляв суд, що він є офіцером запасу. Позбавивши його права обіймати посади усіх правоохоронних органах, суд фактично поставив його та його сім`ю у скрутне матеріальне становище залишивши без можливостей знайти за його фахом і спеціальністю роботу. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Призначити йому покрання за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 29.12.2019 року) із застосуванням положень ч.3 ст.5 КК України та ч.2 ст.69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок без позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах (а.с.77-79).
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та проосили її задоволити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у службовому підробленні, а саме внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.366 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.
Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в обсязі висувного йому обвинувачення.
Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.
Водночас, щодо доводів обвинуваченого про те, що судом першої інстанції йому призначено суворе покарання, а саме в частині позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік, колегія суддів визнає їх не обґрунтованими та безпідставними з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного, а також те, що вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Суд прийшов до вірного висновку, про необхідність призначення йому основного покарання у межах санкції ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі, визначеному станом на дату вчинення кримінального правопорушення з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в мінімальному розмірі передбаченого ч.1 ст.55 КК України, що свідчить про врахування в повній мірі судом першої інстанції всіх обставин провадження при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 , на які обвинувачений вказує в поданій апеляційній скарзі.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
До обставин, які, відповідно до норми ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопоуршнення.
До обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання суд відніс вчинення злочину повторно.
Відповідно, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді