печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 на дії слідчих Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, які полягають у незаконному затриманні підозрюваного ОСОБА_5 .

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшла вказана скарга, подана в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманого 11.12.2020 р. в рамках кримінального провадження № 0002359 від 19.11.2020 року.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Слідчими другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002359 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до висновку, викладеному в ухвалі Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.04.2020, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

За нормами КПК вбачається, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (п.18 ч.1 ст. 3, ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань та скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, в тому числі клопотань, поданих в порядку ст. 174 КПК України.

Виходячи з вищевикладеного, органом досудового розслідування у даному кримінальному є Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві, що має юридичну реєстрацію за адресою: м. Київ, бульв. Л. Українки, 26, тобто знаходиться в межах юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, яка поширюється на територію Печерського району м. Києва, дана скарга підлягає розгляду в цьому суді.

11.12.2020 року за адресою: м. Києва, вул. Василя Степанченка 4, гаражний кооператив «Кронштадт» в період часу починаючи приблизно з 19 год. 20 хв. слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві було затримано та обмежено у вільному пересуванні заступника начальника відділу кримінальної поліції Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , нібито з підстав передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Стороною захисту в скарзі зазначено, що ОСОБА_5 затриманий без законних на те підстав, позбавлений свободи в порушення його конституційних прав та з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства, а також наданий час сплинули 60 годин, протягом яких останнього слід було доставити до слідчого судді для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, у протоколі затримання від 12.12.2020 року, як підставу затримання зазначено п. 2, 3 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме вказано: «у зв`язку з підозрою у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб від ОСОБА_7 ».

Однак, на момент затримання та фактичного обмеження у пересуванні ОСОБА_5 що відбулося 11.12.2020, працівниками правоохоронних органів йому не було повідомлено про підстави його затримання, статусу підозрюваного останній не набув, право на правову допомогу останньому не було забезпечено, будь-які інші права, в тому числі права як підозрюваного останньому не було роз`яснено.

З підставами затримання ОСОБА_5 був ознайомлений наступного дня - 12.12.2020 року, о 00 год. 39 хв., під час вручення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Правова допомога ОСОБА_5 (фактично залучення захисника) була надана починаючи з 00 год. 39 хв. 12.12.2020 року вже під час вручення протоколу затримання особи в приміщенні ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, до цього часу захисник не залучався, з затриманим конфіденційного побачення не мав.

12.12.2020 року в приміщенні ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 без роз`яснення прав, передбачені ст. 42 КПК України, вручено останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

12.12.2020 року, о 13 год 14 хв., ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України, і лише після ознайомлення із повідомлення про підозру, де вказано версію органу досудового розслідування про начебто вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 стали відомі підстави, через які останній 11.12.2020 року був затриманий.

Також в скарзі зазначено, що за фактичних обставин цього кримінального провадження, згідно протоколу затримання ОСОБА_5 було затримано 11.12.2020 року о 19 год. 35 хв., а відтак у термін до 07 год. 35 хв. 14.12.2020 року мав би бути доставлений до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу.

На час звернення з даною скаргою (08 год. 14.12.2020) відносно ОСОБА_5 слідчий, прокурор не зверталися до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу, відповідна ухвала суду не виносилася.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 208, 42 КПК України, підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14.12.2020 застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, про безпідставність заявлених вимог, оскільки на момент звернення до суду із вказаною скаргою, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 затриманим не був, що узгоджується з параграфом 1 Глави 24 КПК України, що свідчить про наявність судового рішення, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 206-213, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на дії слідчих Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, які полягають у незаконному затриманні підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 16 год. 55 хв. 29 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1