ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1923/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 638/1323/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження №11кп/818/1923/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.12.2017 року Куп`янським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.71,72 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

початок строку: 07 грудня 2017 року, кінець строку: 07 червня 2021 року.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 раніше шість разів судимий за злочини проти власності, за час відбування покарання має три заохочення, які є формальними, а тому дійшов до висновку, про відсутність доказів, які б свідчили про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що суд розглянув його клопотання за відсутності захисника, про призначення якого він просив у своєму клопотанні. Наголосив, що він відбув більш ніж 2/3 призначеного йому покарання, працює на підсобному господарстві, вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі, має намір працевлаштуватися водієм після звільнення. На думку засудженого суд мав оцінювати позитивні зміни в його поведінці, а не кількість заохочень. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку та ставлення до праці.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше сім разів судимий, чотири рази звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення не став та в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 07.12.2017 року.

Зазначене свідчить про те, що засуджений вже неодноразово звільнявся від відбування покарання, однак не виконував покладених на нього обов`язків та продовжував свою злочинну діяльність, що свідчить про антисоціальну спрямованість поведінки засудженого, підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 та неможливість його виправлення при звільненні від відбування покарання.

Крім того, згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 у період відбування покарання у Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27 стягувань та заохочень не мав та до праці не залучався.

З 01 лютого 2018 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонії №25»

Згідно характеристики від 08 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, має три заохочення, до праці ставиться посередньо, не завжди виконує у повному обсязі, до виконання робіт із благоустрою установи не проявляє достатньої ініціативи, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню літературу, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації роботи, до складу колективу засуджених відділень не входить, за вироком суду має відшкодувати судові витрати на загальну суму 4228, 83 грн., проте виконавчі листи не надходили, до відшкодування завданих збитків ставиться байдуже.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних що містяться у характеристиці, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.

Посилання засудженого на порушення його права на захист безпідставні, оскільки у клопотанні засудженого не міститься відомостей про необхідність призначення йому захисника за рахунок держави, а тому підстав для призначення йому захисника у суду першої інстанції не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: