Справа № 697/2513/16-к
Номер провадження 1-кп/697/21/2021
У Х В А Л А
Іменем України

07 червня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження №0000133 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Червонопартизанськ, Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Так, згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 , будучи обраною депутатом Канівської районної ради Черкаської області на чергових місцевих виборах 25 жовтня 2015 року згідно з постановою від 30 жовтня 2015 року №60 Канівської районної виборчої комісії Канівського району Черкаської області, та, одночасно будучи членом постійної комісії з питань агропромислового комплексу та земельних відносин, екології, природокористування, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інших надзвичайних ситуацій Канівської районної ради Черкаської області VII скликання, діючи умисно, з корисливих мотивів, 11 травня 2016 року в м. Каневі Черкаської області під час особистої зустрічі з ОСОБА_6 , який за довіреністю представляє інтереси СФГ «НАДІЯ», висунула останньому умову про надання їй особисто неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів на суму 30 000 (тридцять тисяч) гривень за здійснення нею впливу на прийняття рішення посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, відповідно до примітки ст. 369-2 КК України, а саме: на сільського голову Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області щодо винесення ним на сесію Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області питання про виділення в оренду земельної ділянки площею 3,5 га в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Черкаської області СФГ «НАДІЯ» та забезпечення прийняття рішення на користь підприємства сесією вказаної сільської ради до кінця травня 2016 року, а в подальшому - на посадових осіб територіальних органів Держгеокадастру з метою погодження ними (в межах наданих повноважень) документації щодо оренди земельної ділянки площею 3,5 га в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області СФГ «НАДІЯ».

Умовою ОСОБА_4 було обов`язкове надання їй грошових коштів в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень як авансу від раніше обумовленої суми 30 000 гривень до початку розгляду Ліплявською сільською радою Канівського району Черкаської області питання про погодження виділення земельної ділянки СФГ «НАДІЯ» в оренду, а надання іншої частини грошових коштів -після погодження документації посадовими особами територіальних органів Держгеокадастру щодо виділення земельної ділянки СФГ «НАДІЯ» в оренду.

ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди в сумі 30 000 гривень за здійснення нею впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, 24 травня 2016 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні літнього кафе «Львівське» по вулиці 206 Дивізії в м. Каневі Черкаської області в районі АЗС «БРСМ -НАФТА», під час особистої зустрічі із ОСОБА_6 одержала від нього частину обумовленої нею раніше суми неправомірної вигоди - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, при цьому підтвердивши здійснення нею впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, повідомивши ОСОБА_6 , що його заява на ім`я Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області щодо надання погодження на виділення земельної ділянки СФГ «НАДІЯ» вже зареєстрована в сільській раді безпосередньо за її участі і буде розглянута на користь підприємства до кінця травня 2016 року.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, подала письмове клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності, яке повністю підтримала та надала письмову згоду на таке звільнення.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав клопотання ОСОБА_4 щодо звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття відносно неї кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку давності та просив клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечувала.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, закрити виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у пункті 2 цієї статті.

Застосування норм статті 49 КК Українидля суду є обов`язковим. Це означає, що зазначенні положення кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності носять імперативний характер та у разі надання згоди обвинуваченого є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду.

Так, за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність зазначених умов і є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз зазначених положень закону дозволяє дійти висновку, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності власної згоди за умови роз`яснення судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Отже, невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні не може бути підставою для незастосування положень статті 49 КК, адже доведеність винуватості особи та невизнання вини не впливає на прийняття рішення про закриття провадження за строком давності. Зазначена позиція Суду кореспондує з практикою Верховного Суду з аналогічних категорій справ (постанова ВС від 29 травня 2019 року у провадженні № 51-8555 км18; постанова ВС від 17 вересня 2019 року у провадженні № 51-10229 км18, постанова ВС від 04 червня 2020 у у провадженні 51-1066км20).

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.269-2 КК України прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Судом установлено, що з часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України п`ять років минуло 24.05.2021, обвинуваченій відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та їх наслідки, вона надала письмову згоду на таке звільнення, тому суд приходить до переконання, що є підстави для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.284, 286, 288, 369 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 Кримінального кодексу України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 Кримінального кодексу України закрити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженніза залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 793.86 грн. та 527,76 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази: грошові кошти в сумі 1500 грн. - 6 купюр, номіналом по 500 грн. кожна та 60 купюр, номіналом по 200 грн. кожна, всього на загальну суму 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн., наступних серій та номерів - купюри, номіналом по 500 грн.: БТ 2236122, ВИ 1892167, ЗБ 1230111, ЗИ 6819084, БР 2345907, ЛА 0745133; купюри, номіналом по 200 грн.: ЗЕ 2726187, КЙ 8262767, ЕФ 4879372, ЕЕ 4593276, ЕЄ 6731067, ВФ 7289249, СЕ 2859328, ЗЄ 9094627, ЕГ 5217043, АЄ 4655455, ВГ 7695691, ЕЄ 8317593, КЛ 6601861, ЕЧ 7612069, 33 0429681, ПА 8452665, ЕБ 7161193, ЕЮ 6889038, ЕХ 4994409, ВБ 1701687, ЕИ 3792629, ЕЄ 3505332, ЗА 4292964, УС 0636355, АА 1030425, КЄ 2385863, ВЖ 4492681, КЕ 0873641, ЄФ 5095390, ЄЩ 7189874, КЄ 0026502, КБ 9881367, КК 9116289, МБ 5980953, ЕШ 1398268, ЕЄ 6196614, ЄЧ 4249871, ЄЩ 9737869, ПА 1431641, ЄШ 1592035, ЕА 7065249, ЕБ 2648737, ЕЗ 7743637, СВ 1812087, ВД 0893947, ТА 2964281, ЄЖ 8403684, КД 2906873, ЗВ 5272939, ПЗ 0341672, ЄИ 3136683, АВ 3654284, КК 5372823, ЕЧ 8207754, ВЖ 4216581, КК 8058802, ЕБ 5302467, АЄ 4449601, ЗД 4795010, ЗБ 8348928 передати на зберігання до уповноваженої банківської установи; карти пам`яті, інвентарні номери яких: №№106,107,112,113,115,117,118,119; оптичний диск, інвентарний номер якого №105 та стенограми до протоколів, інвентарні номери яких: №№521т/24,22-2016; 519т/24/22-2016; 517т/24/22-2016; 528т/24/22-2016; 5 3 От/24/22-2016; 526т/24/22-2016; 523т/24/22-2016 - залишити при матеріалах кримінального провадження; два марлевих тампони зі змивами з рук ОСОБА_4 , зразок марлевого тампону, зразок спеціальної хімічної речовини знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1