Номер провадження 11-кп/816/973/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , яке обґрунтовував тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а строк запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_8 закінчується 25.06.2021 року.

24 червня 2021 року ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми відносно ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 серпня 2021 року включно.

Не погодившись з ухвалою судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказував, що вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню через допущені судом порушення норм кримінального процесуального законодавства й допущену неповноту судового розгляду та просив постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 з-під варти та встановити відносно нього ряд обов`язків.

Захисник зазначав, що вважає ризики ухилення ОСОБА_8 від суду, учинення перешкод та ризик вчинення нових кримінальних правопорушень необґрунтованими, як не вбачається з матеріалів провадження і даних про незаконний тиск чи вплив на потерпілих та інших осіб.

Враховуючи практику ЄСПЛ, принципи, встановлені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, вимоги національного законодавства, а також особу ОСОБА_8 , зокрема те, що ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має громадянство України та постійне місце проживання в м. Суми захисник вважав за можливе застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний момент відсутні, а одна тільки тяжкість кримінального правопорушення не є визначальним фактором і безумовною обставиною застосування даного запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, та просив ухвалу суд першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК Укрїни, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002492 від 01.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

24 червня 2021 року ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відносно ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 серпня 2021 року, включно.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що на даний час не досліджені усі докази інкримінованого злочину, а ризики відносно ОСОБА_8 , наведені прокурором - що обвинувачений перебуваючи на волі та побоюючись покарання, може ухилитися від суду, чинити перешкоди тощо, або вчинити нове кримінальне правопорушення, продовжують існувати.

Також судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, має судимості за аналогічні корисливі злочини, під час досудового розслідування перебував у розшуку.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Не можуть бути взяті колегією суддів до уваги апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 відносно того, що він вважає ризики ухилення ОСОБА_8 від суду, учинення перешкод та ризик вчинення нових кримінальних правопорушень необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються змістом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з якого вбачається, що вказані ризики були належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відносно того, що з матеріалів провадження не вбачається даних про незаконний тиск чи вплив на потерпілих та інших осіб, то такі доводи, на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки посилання на існування вказаного ризику в клопотанні прокурора відсутнє, як не як не вбачається посилання на існування вказаного ризику і в ухвалі суду.

Щодо тверджень апеляційної скарги захисника, відносно того, що ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має громадянство України та постійне місце проживання в м. Суми, то колегія суддів вважає, що за встановлених обставин, вказані доводи, не є підставою для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який.

На підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни чи скасування, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4