Справа № 494/493/20
Провадження № 1-кп/947/242/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року колегія суддів Київського районного суду міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представник потерпілих ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000632 від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000632 від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України.
За змістом ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Прокурор заявив письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з підстав, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, тому з метою уникнути покарання обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтування ризиків викладені в письмовому клопотанні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 залишав з 01.03.2021 року по 05.03.2021 року населений пункт за постійним місцем мешкання без дозволу суду, та у період з 15.03.2021 року по 21.03.2021р. ОСОБА_10 знаходився у місті Києві, без дозволу суду. Так з пояснень ОСОБА_10 вбачається, що він перебував на лікуванні у ДУ «Головний медичний центр МВС України» (м. Київ, вул. Бердичівська,1), але адвокат ОСОБА_7 в своєму листі зазначив, що ОСОБА_10 буде перебувати за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим порушив зобов`язання не залишати місце мешкання. Таким чином ОСОБА_10 протягом досудового розслідування двічі оголошувався у розшук, та в ході судового розгляду грубо порушував обмежувальні заходи. Також, 10.02.2021 року внесені до ЄРДР за № 0000050, відомості щодо факту здійснення неправомірної діяльності ОСОБА_10 у вигляді погроз, психологічного впливу та шантажу відносно депутатів, з метою прийняття рішення в інтересах ОСОБА_10 та його родини. Крім того, ризик щодо впливу на потерпілого та свідків підтверджується показами потерпілого ОСОБА_12 від 19.02.2020 року, та показами свідків від 17.07.2019 року, про те що йому систематично телефонують невідомі особи від імені ОСОБА_10 , та висловлюють погрози його життю, та членам його сім`ї. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 .
Прокурор заявив письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки він обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років з конфіскаціє майна, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтування ризиків викладені в письмовому клопотанні. Так, прокурор в клопотанні зазначив, що ризик переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_11 з 23.07.2019 року по 23.01.2019 року переховувався від органу досудового розслідування та був оголошений у розшук, тому в разі звільнення з під варти продовжить переховуватися для уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_11 за родом своєї діяльності та тісному зв`язку з ОСОБА_10 набув широких особистих зв`язків, а тому може здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, експертів та спеціалістів. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 .
Представник потерпілого ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_7 надав до суду письмові заперечення на клопотання прокурора про обрання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в яких виклав підстави, та обгрунтування відмови в задоволенні клопотання прокурора. Так, дійсно ОСОБА_10 звернувся до ВП № 2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, та Київського районного суду міста Одеси з заявою про те, що він має намір пройти медичне обстеження в місті Одесі, але медичне обстеження не проходив та не залишав населений пункт за постійним місцем мешкання. Крім того, ОСОБА_10 в період з 15.03.2021 року по 21.03.2021р. тимчасово проживав в АДРЕСА_1 , як було зазначено в заяві, та проходив лікування на денному стаціонарі в ДУ «Головний медичний центр МВС України» (м. Київ, вул. Бердичівська,1), прокурором не надано доказів, які спростовують дану інформацію. Так, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2021 року обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме: з 21:00 годині по 06:00 годині наступної доби, тому інформація щодо того, щ 24.03.2021 року ОСОБА_10 не вийшов на словесний виклик о/у СКП Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , який його відвідував за місцем мешкання в денний час доби, тому це не є порушенням покладених на нього обов`язків. Крім того з пояснень сусідів ОСОБА_10 , які мешкають саме на АДРЕСА_2 вбачається що ОСОБА_10 знаходився за місцем мешкання. Так, на підтвердження переховування обвинувачених від органів досудового слідства та суду прокурор наводить обставини, що мали місце в січні 2020 року.Прокурор на підтвердження відомостей щодо здійснення погроз, психологічного впливу та шантажу відносно депутатів, з метою прийняття рішення в інтересах ОСОБА_10 та його родини, надав протоколи допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , але в них відсутні посилання та твердження про те, що ОСОБА_10 вчиняв на них будь який тиск, навпаки, там зазначено, що він їм не погрожував та тиск не вчиняв.Так, посилання прокурора на наявність внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_10 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України є безпідставним, оскільки на теперішній час відсутній обвинувальний вирок.
Разом з тим захисник ОСОБА_7 зауважив, що мотивів однієї лише тяжкості кримінального правопорушення недостатньо відповідно до практики ЄСПЛ та рішенню Конституційного суду України №4-рп/2003 від 08.07.2003 року, та в рішенні ЄСПЛ від 24.07.2003 року по справі «Смірнова проти Росії» в якому зазначено, що ризик ухилення підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. Обвинувачені мають постійне місце мешкання, одружені, наявні неповнолітні діти, тобто міцні соціальні зв`язки, раніше не судимі, позитивно характеризуються, ОСОБА_10 є пенсіонером, це не враховано прокурором при розгляді можливості застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Жодного порушення обов`язків обвинуваченими з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, допущено не було. Отже обвинуваченими в повній мірі дотримано ту саму необхідну належну поведінку. Захисник зауважив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дорівнюється за своє суворістю до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Навальний проти Росії № 2», тому захисник просив суд обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з підстав викладених в письмовому клопотанні. Так, протягом майже 7 місяців з дня зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прокурором жодним чином, та доказом не підтверджена наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, з позиції ЄСПЛ сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечить презумпції невинуватості. Крім того, небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої безпеки. Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 протягом семі місяців сумлінно додержувався належної процесуальної поведінки, та він має постійне місце мешкання, родину, є інвалідом, та йому необхідно проходити лікування в медичних закладах в межах України, тобто по справам здоров`я, роботи та сім`ї здійснювати короткострокові виїзди в межах України.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали думку та клопотання своїх захисників та просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисника ОСОБА_8 , заперечення захисника ОСОБА_7 заслухавши думку учасників провадження, колегія суддів прийшла до наступного.
Так, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 року обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічній час доби та покладені обов`язки: не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, свідками, потерпілими здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали до 16.02.2021 року.
Протягом дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сумлінно виконували всі покладені на них обов`язки, та після спливу строку його дії, з 17.02.2021 року по теперішній час, обвинувачені перебуваючи взагалі без будь якого запобіжного заходу, за першою вимогою з`являлися у судові засідання.
У відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України запобіжний захід застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати злочину діяльність тощо.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 177 КПК України.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вiд 23 лютого 2006 року №3477, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.
Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а саме Постанову ЄСПЛ у справі "Чанєв проти України" від 09.10.2014 року (скарга № 46193/13), Постанову ЄСПЛ від 12.03.2009 у Справі "Олександр Макаров проти Російської Федерації" (скарга № 15217/07), Постанову ЄСПЛ у справі "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 року (скарга № 7064/05), Постанову ЄСПЛ у справі "Сізарєв проти України" від 17.01.2013 (скарга № 17116/04), «Летельє проти Франції», «Томазі проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Фокс Кембл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабита проти Італії», «Бойченко проти Молдови» згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також, ризики щодо продовження злочинної діяльності, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим шляхом, незаконного впливу на свідків, потерпілого, не можуть ґрунтуватися на припущеннях та не доведених фактах.
Також, згідно рішень ЄСПЛ у справі Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.
Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинувачених, суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути виправданим, оскільки до ухвалення обвинувального вироку у справі існує презумпція невинуватості, а наявність ризиків щодо можливого перешкоджання обвинуваченими кримінальному провадженню, не доведена.
Крім того, обставини на які посилається прокурор в своєму клопотанні обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не є новими та їм давалася оцінка колегією суддів при ухвалені рішення щодо обрання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Тобто, наведені прокурором доводи щодо наявності ризиків, зводяться лише до переоцінки раніше заявлених, та які вже були предметом розгляду судом.
Так, посилання прокурора на наявність внесення відомостей до ЄРДР відносно обвинуваченого ОСОБА_10 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 129 КК України є безпідставним, оскільки на теперішній час відсутній обвинувальний вирок.
Крім того, прокурор в своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_10 в період з 15.03.2021 року по 21.03.2021р. не мешкав в будинку АДРЕСА_1 , як зазначив в своє заяві захисник ОСОБА_7 , а перебував на лікуванні ДУ «Головний медичний центр МВС України» (м. Київ, вул. Бердичівська,1), та з 01.03.2021 року по 05.03.2021 року залишав населений пункт де він мешкав, але належних доказів зазначеним фактам суду не надано. Дана обставина зафіксована судом шляхом обримання відповідної заяви з боку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які наявні в матеріалах справи.
Також, прокурор в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 на ризик, що у разі його звільнення з під варти, ОСОБА_11 буде переховуватися для уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначене посилання взагалі необгрунтоване та не стосується клопотання про обрання запобіжного заходу.
Так, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2021 року обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме: з 21:00 годині по 06:00 годині наступної доби, тому те, що 24.03.2021 року ОСОБА_10 не вийшов на словесний виклик о/у СКП Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , який його відвідував за місцем мешкання, колегія суддів не може прийняти, як порушення покладених на обвинуваченого обов`язків.

Також, прокурором ризик переховування обвинуваченим ОСОБА_11 від суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_11 з 23.07.2019 року по 23.01.2019 року переховувався від органу досудового розслідування та був оголошений у розшук, що на теперішній час даний ризик щодо переховування, колегія суддів вважає не актуальним.

Прокурором не викладено жодної обставини, щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яки б свідчили про те, що з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України).
При цьому, суд, вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора, відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і є необхідним і доцільним у відповідності до вимог ст. 179 КПК України застосувати до обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на кожного обвинуваченого відповідних обов`язків згідно ст. 194 КПК України, враховуючи, що обвинувачені раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, мають постійне місце мешкання, родину, неповнолітніх дітей, тобто стійкі соціальні зв`язки, ОСОБА_10 є інвалідом. Крім того, вимоги раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачені не порушували. Після спливу строку застосування запобіжного заходу, незважаючи на відсутність на даний час будь-яких обмежень, постійно з`являлися за викликом до суду.
Разом з тим, відповідно до ст.194 КПК України, колегія суддів вважає необхідним покласти на кожного обвинуваченого наступні обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, свідками, потерпілими.
Крім того, належну оцінку доказам по справі на які посилається в своєму запереченні захисник ОСОБА_7 , колегія суддів надаст під час постановлення вироку у даній справі в нарадчій кімнаті.
Колегія суддів вважає, що наявні підстави щодо задоволення клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного,керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.5,6,7,18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.32,131,132,176-178,179,194,331,369-372,376 КПК України, суд,-
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, свідками, потерпілими.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на нього наступні обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, свідками, потерпілими.
Строк дії покладених на обвинувачених обов`язків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановити до 27 червня 2021 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Копію ухвали після її оголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3