Дата документу 22.04.2021 Справа № 321/926/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/554/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №321/926/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурчак Михайлівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він 10.05.2020 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, діючи з корисливих мотивів з умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, шляхом подолання огорожі, проник на огороджену по периметру територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з проникненням у житло, шляхом зриву полімерної плівки та в подальшому виймання скла з віконного отвору, розташованого з боку проїзної частини АДРЕСА_1 , проник до приміщення жилого будинку, де застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , наніс останній не менше двох ударів по обличчю та тулубу, чим виконав дії на залякування потерпілої й відкрито заволодів жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 46 грн. 67 коп. та жіночою сумкою чорного кольору вартістю 50 грн., на загальну суму 96 грн. 67 коп., в одній із яких знаходився паспорт громадянина України, свідоцтво про реєстрацію шлюбу та свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_9 досягнувши бажаного результату, зник з місця події, чим отримав можливість розпорядитись незаконно здобутим майном на свій розсуд, завдавши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло. Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.104, 75 КК звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати в частині кваліфікації дій обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.3 ст.186 КК, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло. Свої вимоги мотивував тим, що суд в мотивувальній частині вироку кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, не вказавши при цьому кваліфікуючу ознаку поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, хоча про це зазначено в обвинувальному акті та не оспорюється самим обвинуваченим. При цьому судом у мотивувальній частині вироку не зазначено про виключення кваліфікуючої ознаки «поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого». Таким чином, суд належним чином не мотивував свій висновок в частині кваліфікації дій обвинуваченого і фактично виключив зазначену кваліфікуючу ознаку, чим допустив протиріччя в мотивувальній частині вироку, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; обвинуваченого, його захисника та законного представника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване у даній справі судове рішення вказаним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.186 КК, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло.

Із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним і зазначеним у вироку, вбачається, що суд визнав доведеною ту обставину, що ОСОБА_9 вчинив грабіж із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Разом з тим, в мотивувальній частині вироку суд кваліфікував дії ОСОБА_9 як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, тобто без такої кваліфікуючої ознаки як застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Але при цьому суд в порушення вимог ст.ст.370, 374 КПК жодним чином не мотивував виключення цієї ознаки з кваліфікації дій обвинуваченого.

Виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів (п.16 ч.1 ст.7, ст.23 КПК), апеляційний суд не вправі за власною ініціативою змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого без безпосереднього дослідження доказів у справі і зміни оцінки доказів, надої судом першої інстанції. Між тим, прокурором в апеляційній скарзі не порушувалося питання про дослідження апеляційним судом доказів сторони обвинувачення. Не заявлялося такого клопотання і під час апеляційного розгляду.

Відтак допущена судом невмотивованість та необґрунтованість судового рішення не може бути усунена під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_9 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4