ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1078/21 Справа № 184/278/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 рокубуло продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 до 17 квітня 2021 року включно.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_8 ніде не працює, не навчається, будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у м.Покров Дніпропетровської області, не має, місце реєстрації відсутнє.

ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і він в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за вчинення розбійного нападу, тому є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за особливо тяжкий злочин він може виїхати з місця свого проживання.

Суд першої інстанції зазначив, що потерпілою від кримінального правопорушення є мешканка м.Покров Дніпропетровської області, більшість свідків сторони обвинувачення є знайомими обвинуваченого, з якими у нього були дружні відносини, тому ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на вказаних свідків та потерпілу з метою зміни ними показів та як наслідок уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, 09 лютого 2021 року від потерпілої ОСОБА_9 надійшла заява, в якій остання просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , так як боїться останнього, що вказує на обґрунтованість ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд першої інстанції також зазначив, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливий злочин, що вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд першої інстанції зробив висновок, що прокурором доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам обвинуваченого вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт.
Свою апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що ОСОБА_8 є інвалідом ІІІ групи, має цивільну дружину, з якою проживає та веде спільне господарство, тобто має стійкі соціальні зв`язки та має в своєму оточенні осіб, які можуть забезпечити його належну поведінку у разі зміни запобіжного заходу.

Зазначила, що ризик впливу на свідків та потерпілу не доведений прокурором, оскільки ОСОБА_8 є інвалідом, має слабке здоров`я та потребує лікування. Крім того, жодних заяв щодо незаконного впливу на вказаних осіб до правоохоронних органів не надходило.

Вказала, що суворість покарання не може вважатися достатньою причиною для тримання ОСОБА_8 під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.
Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_8 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, тому ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів також зазначає, що ОСОБА_8 є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, тобто належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, є інвалідом ІІІ групи та проживає разом з цивільною дружиною, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що ОСОБА_8 має слабке здоров`я та потребує лікування, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування ОСОБА_8 в умовах ізоляції в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4