н/п 1-кс/953/5970/21

"15" червня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
В ході досудового розслідування встановлена група осіб з числа громадян Республіки Камерун, Нігерії та Гани з залученням громадяни України, які шахрайським шляхом заволодівають грошовими коштами фізичних та юридичних осіб нерезидентів під виглядом продажу товарів та послуг через мережу Інтернет з використанням фіктивних суб`єктів господарської діяльності зареєстрованих в Україні або неіснуючих.
08.06.2021 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повідомлено громадянину ОСОБА_27 .
Крім того, 08.06.2021 СУ ГУНП в Харківській області за участі працівників УСБУ в Харківській області під час проведення обшуків у осіб, які ймовірно причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення вилучено грошові кошти, чорнові записи документи, цифрові носії інформації, ноутбуки, мобільні термінали, на яких може міститись інформація, яка має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що вказані речі, предмети, документи, грошові кошти, відповідно до положень ст. 98 КПК України можуть бути знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, яке потребує дослідження, шляхом проведення комп`ютерних та економічних експертиз.
Таким чином, потреби досудового розслідування в отриманні речей, предметів і документів, які можуть бути використані під час досудового розслідування та судового розгляду для встановлення обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, неможливо задовольнити без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, та просив його задовольнити.
Власники майна ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , Малле Емелланс, Іяло Не, ОСОБА_29 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, проти арешту заперечували, та просили відмовити у його задоволенні, оскільки вказане майно не має значення для проведення досудового розслідування.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи сторін, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
08.06.2021 СУ ГУНП в Харківській області за участі працівників УСБУ в Харківській області при обшуках, проведених на підставі ухвал слідчого судді від 25.05.2021 за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , вилучене майно, яке зазначене в протоколах обшуків від 08.06.2021, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
В зв`язку з вищевикладеним, прокурором було підготовлено клопотання про арешт майна, яке направлено на адресу Київського р/с м. Харкова для подальшого розгляду 10.06.2021, однак ухвалою слідчого судді від 11.06.2021 вказане клопотання було повернено прокурору для усунення недоліків в строк в 72 години з моменту отримання копії ухвали. Вказана ухвала отримана прокурором 14.06.2021.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішення питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Прокурор в своєму клопотанні вказує, що 08.06.2021 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повідомлено громадянину ОСОБА_27 .
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення -злочини, передбачені ч.3,4 ст. 190 КК України, а тому з метою збереження речових доказів, вважає за необхідне накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку лише за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук «Lenovo T400» s/n L3-act2l08/10 з інстальованими програмними додатками, у тому числі «Whats App» з обліковим записом «Sales Manager», мобільний телефон у корпусі чорного кольору з сім картками «Водафон» та «Київстар» з встановленим додатком «Whats App» з обліковим записом « ОСОБА_5 », мобільний телефон «Samsung» sНОМЕР_4 з встановленою сім карткою «Київстар», флеш носій «Micro-SD» з адаптером об`ємом 16 Gb.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У той же час, електронні носії інформації, що були вилучені під час проведення обшуку, на думку слідчого судді, в них може міститися інформація, яка буде мати доказове значення. Однак, з метою уникнення таких наслідків, як зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, слідчий суддя вважає за потрібне накласти арешт на вищевказане майно строком на два місяці, з метою надання можливості органу досудового розслідування дослідити їх зміст та зробити необхідні копії інформації, що там містяться.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в іншій частині, оскільки стороною обвинувачення, в межах заявленого клопотання не доведено, що накладення арешту на майно, вилучене за місцем мешкання інших власників, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , Іяло Не, ОСОБА_29 , ОСОБА_8 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, не доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешт майна у вказаній частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, задоволенню не підлягає. Стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Інші підстави для накладення арешту, передбачені статтею 170 КПК України, стороною обвинувачення не були встановлені та не відображені у тексті клопотання.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , Малле Емелланс, Іяло Не, ОСОБА_29 , ОСОБА_8 , оскільки прокурором не зазначено в клопотанні та не доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно, за встановлених вище обставин, має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні. За вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволені клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 08.06.2021 за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «Lenovo T400» s/n L3-act2l08/10 з інстальованими програмними додатками, у тому числі «Whats App» з обліковим записом «Sales Manager», мобільний телефон у корпусі чорного кольору з сім картками «Водафон» та «Київстар» з встановленим додатком «Whats App» з обліковим записом « ОСОБА_5 », мобільний телефон «Samsung» sНОМЕР_4 з встановленою сім карткою «Київстар», флеш носій «Micro-SD» з адаптером об`ємом 16 Gb - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1