Справа № 314/851/21
Провадження № 1-в/314/366/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку: 17.01.2019, кінець строку: 17.02.2022,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

представника колонії ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_4 .

Засуджений у судовому засіданні просив суд розгляну клопотаня без участі його захисника, на клопотанні наполягав, просив задовольнити.

Представник адміністрації колонії у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що засуджений ОСОБА_4 отримав стягнення, яке наразі не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.01.2019. З 15.10.2020 відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи засудженийОСОБА_4 характеризується наступним чином: на виробництві установи не працевлаштований, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що отримав стягнення, яке на даний час не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. За весь період відбування покарання має лише одне заохочення, хоча й залучається до робіт з благоустрою колонії, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи, за вироком суду має позов на суму 41390,16 грн.

До того ж суд враховує, що 15.01.2021 рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні пільги про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 3 від 15.02.2021), про що зазначено в характеристиці на засудженого.
У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_4 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_4 у зв`язку з чим, клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно залишити без задоволення, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

21.07.2021