Справа № 127/6643/18
Провадження №11-кп/801/467/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

захсиника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, разом з апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2021 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007429 від 19.09.2016 року щодо ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, закрито, -

встановив:

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел незаконне придбання та зберігання, без мети збуту, наркотичних засобів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місця, дати та часу, діючи умисно, повторно всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, який зберігав, без мети збуту.

Працівниками поліції 22 вересня 2016 року, близько 21:50, ОСОБА_8 , був зупинений, біля будинку № 32, що по вулиці Ватутіна в м. Вінниці, та розуміючи, що за його злочинні наміри на незаконне зберігання наркотичного засобу можуть бути викриті та його буде притягнуто до кримінальної відповідальності, з метою уникнення цього, викинув на землю один паперовий згорток в середині якого знаходилась речовина рослинного походження в подрібненому стані, зеленого кольору.

Згідно висновку № 1530, від 28.12.2016 надана на експертне дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 6,47 г.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні стороною захисту захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 309 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження з цих підстав, враховуючи що інкриміноване його підзахисному кримінальне правопорушення було вчинене 22.09.2016, а позиція сторони захисту щодо невизнання вини не може бути перешкодою для задоволення даного клопотання, на якому наполягає сторона захисту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_9 висловився про наявність підстав для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2021 року ОСОБА_8 на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007429 від 19.09.2016 року щодо ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, закрито.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2021 року змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказати у резолютивній частині ухвали про стягнення з ОСОБА_8 12728,68 (дванадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 68 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, в порушення вимог ст. 370, ч. 1 ст. 126 КПК України, прийняв рішення про компенсацію процесуальних витрат на залучення експерта за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Згідно ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Тільки у такому разі, як передбачено ч. 3 ст. 119 КК України, суд має право у своєму рішенні вказати про компенсацію судових витрат за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, суд питання про звільнення ОСОБА_8 від оплати процесуальних витрат у зв`язку з його майновим станом не вирішував, а тому вони підлягають стягненню саме з обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду
Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України є обґрунтованими, вмотивованими, у апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Разом з тим, наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 409 КПК України.

Згідно ч.1ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Оскільки ст. 126 КПК визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду, то у випадку за `явлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі 598/1781/17.

Згідно ст. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Тільки у такому разі, як передбачено ч. 3 ст. 119 КПК України, суд має право у своєму рішенні (вироку чи ухвалі) вказати про компенсацію судових витрат за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, як вбачається з доводів апеляційної скарги прокурора та з оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції питання про звільнення ОСОБА_8 від оплати процесуальних витрат у зв`язку з його майновим станом не вирішував. Обвинувачений клопотань про звільнення його від оплати процесуальних виплат чи зменшення їх розміру не заявляв. Суд у своєму рішенні при покладені процесуальних витрат за проведення експертизи на рахунок держави, не аргументував чому він саме прийняв таке рішення, не стягнувши їх з обвинуваченого.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали від 22.02.2021 року в порушення вимог ст. 126 КПК України прийняв рішення про віднесення процесуальних витрат на залучення експерта за рахунок коштів Державного бюджету України, хоча витрати за проведення експертизи від 28.12.2016 року в сумі 12728,68 (дванадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. підлягли стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Недотримання судом норм ст. 126 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат в сумі 12728,68 (дванадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. за проведення експертизи.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 , - задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2021 року, якою ОСОБА_8 на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007429 від 19.09.2016 року щодо ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, закрито, - змінити у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Стягнути з ОСОБА_8 12728,68 (дванадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 68 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3(трьох) місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4