Справа № 454/711/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/308/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 4 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою із визначенням застави, -
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 4 березня 2021 року клопотання слідчого задоволено, обрано підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800 грн., терміном на 60 днів.
Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 16 год. 10 хв. 3 березня 2021 року до 16 год. 10 хв. 1 травня 2021 року включно.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі, протягом строку дії ухвали.
У випадку внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибути до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.
Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ГУ ДКСУ коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити прокурора і Сокальський районний суд Львівської області.
У разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Згідно ухвали слідчого судді слідчий звернувся з клопотанням в якому просить обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що стимулюватиме підозрюваного переховуватися від органів досудового слідства та суду, а також йому відоме місце проживання потерпілого та свідків, та останній може впливати на них з метою зміни їх показань. Окрім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_7 є раніше судимим за корисливі злочини, він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також слід врахувати, що ОСОБА_7 не одружений, не має утриманців та міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, не має постійного працевлаштування чи джерела доходів. В зв`язку з чим останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 4 березня 2021 року захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: заборонити залишати місце проживання з 20 год. до 6 год., прибувати на першу вимогу до органу досудового розслідування та суду.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки клопотанню про обрання запобіжного заходу та доказам якими обґрунтовується підозра, допустив процесуальні порушення.
Повідомляє, що немає прямих доказів, які б вказували, що саме ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин.
Зазначає, що слідчий суддя не зазначив про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та не обґрунтував неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим допустив формальний підхід до розгляду клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника які підтримали доводи апеляційної скарги, виступ прокурора який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що старшим слідчим ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 3 березня 2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
4 березня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 3561/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».(рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме: протоколами огляду місця події від 3 березня 2021 року, протоколом допиту потерпілого від 3 березня 2021 року, протоколом допиту свідків від 3 березня 2021 року, протоколом огляду предмета.
Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.
Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Наведене, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у таємному викрадені чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 3 до 6 років, об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може ухилятися від кримінальної відповідальності та протидіяти слідству. Крім цього, ОСОБА_7 може продовжувати свою злочинну діяльність, чинити тиск на потерпілих та свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо.
З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, спричиненої матеріальної шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на наведене, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.
Наведене, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.
Частиною 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбаченихст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Крім того, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.
Так, визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховував особу підозрюваного, його майновий стан та матеріальне становище, а також вірно дійшов висновку, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що запобіжний захід тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 гривень забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст. ст.404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 4 березня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3