Справа №: 398/3154/21
провадження №: 1-кс/398/691/21
УХВАЛА
Іменем України

"12" липня 2021 р.

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_3 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000831 від 05.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Cтарший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на автомобіль FORD TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та велосипед «TRINX», який належить ОСОБА_5 , з забороною користування та розпорядження цими транспортними засобами, на яких збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, які зберігаються на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області, що розташований за адресою: проспект Інженерів, 1, місто Кропивницький.

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Судом встановлено, що 05.07.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування щодо скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст.286 КК України.

04.07.2021 року під час проведення огляду місця події 36 км. автодороги Знам`янка-Луганськ-Ізварино по вулиці Героїв Сталінграда м. Олександрія, Кіровоградської області було виявлено та вилучено автомобіль FORD TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «TRINX» з механічними пошкодженнями характерними для ДТП.

У результаті ДТП вказаний автомобіль FORD TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав пошкодження переднього правого крила, лобового скла та правого переднього покажчика повороту.

У результаті ДТП вказаний велосипед «TRINX» отримав пошкодження у вигляді деформації заднього колеса.

Згідно свідоцтва про реєстрацію про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб автомобіль марки «FORD TRANSIT», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце судового розгляду повідомлені належний чином, причини неявки суду не повідомили.
При вирішенні питання щодо арешту майна та для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, врахував правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для сторін кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).
Відповідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
За змістом ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ст. 132 КПК України застосування арешту майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З наданих матеріалів встановлено, що автомобіль FORD TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та велосипед «TRINX», який належить ОСОБА_5 дійсно можуть бути речовими доказами вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, як предмети, що містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому мають бути арештовані для їх збереження в якості речового доказу.
За таких обставин слідчий судя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000831 від 05.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль FORD TRANSIT державний номерний знак НОМЕР_1 який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та велосипед «TRINX», який належить ОСОБА_5 , з забороною користування та розпорядження цими транспортними засобами, на яких збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, та зберігати на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області, що розташований за адресою: проспект Інженерів, 1, місто Кропивницький.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення.
Власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, згідно ст. 174 КПК України.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7 НЕРОДА