Справа № 643/3431/21
Провадження № 1-кс/643/1011/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006293 від 24.11.2019 за ч.3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006293 від 24.11.2019 за ч.3 ст. 190 КК України, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності померлому ОСОБА_5 .

Необхідність накладення арешту на вказану квартиру була обумовлена тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0006293 від 24.11.2019 встановлено, що 13.11.2019 нібито ОСОБА_3 надав ОСОБА_6 довіреність на представництво його інтересів в підприємствах, установах, організаціях України з питань оформлення спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи №74/2015 відкритою за заявою ОСОБА_3 з приводу вступу у спадщину на право власності на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті його батька ОСОБА_5 , який був власником квартири.
08.02.2021 заявник був звільнений з-під варти під заставу на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 22.05.2019. За весь час перебування в умовах СІЗО його ніхто не відвідував та він нікому 13.11.2019 не надавав довіреності, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 . Тому з метою збереження квартири, на час перебування під вартою, він звернувся до слідчого з клопотанням про накладення арешту на вказану квартиру, оскільки були підстави вважати, що невстановленими особами здійснюються шахрайські дії, спрямовані на незаконне заволодіння вказаним нерухомим майном.
Заявник вказував, що на теперішній час він звернувся до нотаріуса, де відкрита спадкова справа №74/2015 за його заявою, про прийняття ним спадщини, проте не зміг цього зробити, оскільки згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у спеціальному розділі про реєстрацію обтяжень наявне обтяження №35798971, внесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова по справі №643/3224/20 від 27.02.2020, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з чим, виникла необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту квартири.
На судове засідання заявник не з`явився, до його початку подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Прокурор, слідчий на судове засідання не з`явились, від слідчого до початку судового розгляду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечував, вказував, що на теперішній час не відпала необхідність у арешті квартири, надав матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись із заявами учасників справи, матеріалами кримінального провадження, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2020 у справі №643/3224/20 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області про накладення арешту на майно - квартиру АДРЕСА_1 .
З наданих для огляду судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що жодних слідчих дій, які б потребували існування арешту спірної квартири, не проводиться.
Крім того, судом враховується та обставина, що стороною обвинувачення на час розгляду клопотання по суті не надано до суду жодних відомостей, які б свідчили про реальну необхідність у існуванні арешту вказаної квартири, з моменту накладення арешту на спірну квартиру сплинуло вже більше року, в межах провадження повідомлення про підозру будь-якій особі не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відомості про призначення та проведення в межах даного кримінального провадження експертних досліджень із використанням вказаної квартири, у слідчого судді відсутні.

Слідчий суддя дійшов висновку, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повністю порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить "особистий і надмірний тягар для особи".

Приватним нотаріусом ОСОБА_8 довіреність на ім`я ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на представництво інтересів ОСОБА_3 з питань оформлення спадщини, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 13.11.2019 за реєстровим №885 скасовано, про що 24.02.2021 в Єдиному реєстрі довіреностей зроблено відповідний запис №317.

Оскільки довіреність на представництво інтересів ОСОБА_3 скасована, незаконне відчуження та перереєстрація квартири на третіх осіб неможлива, в подальшому застосуванні арешту вказаного нерухомого майна необхідності не має, більш того, наявність арешту позбавляє заявника права оформити належне йому право власності на квартиру у порядку спадкування після смерті батька, що є порушенням конституційних прав.

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що на теперішній час підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить померлому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, з забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) - відсутні.

З урахуванням викладеного, слідчий судді дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 обґрунтоване і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006293 від 24.11.2019 за ч.3 ст. 190 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2020 у справі №643/3224/20, провадження №1-кс/643/1246/20, на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності померлому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, з забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше).

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1