Справа № 303/7091/20
Провадження № 1-кп/303/246/21
Рядок стат. звіту - 21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2020 року за № 0000407, по обвинуваченню

БАЛОГИ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2020 року, близько 00 години 20 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , що розташований за вищевказаною адресою та в якому проживає потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшовши до потерпілого ОСОБА_5 , який повертався із Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, завдав йому два удари рукою, зжатою в кулак, в область обличчя, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив, що висунуте відносно нього обвинувачення є видумкою потерпілого ОСОБА_5 . Нічого такого, що вказане в обвинувальному акті, він не робив, жодних доказів на підтвердження тих обставин у справі немає. 05.10.2020 року він знаходився на роботі до 18.00 год., після чого прийшов додому. Через деякий час він вийшов в місто погуляти і повернувся додому біля 11.30 11.40 год. Про побиття ОСОБА_5 нічого не знав, про цей його повідомив дільничний інспектор поліції, який прийшов до нього додому приблизно через тиждень і запросив в поліцію. Коли він ввечері 05.10.2020 року гуляв по місту, в поліції не був, з дочкою потерпілого тоді не спілкувався. В той час він був без телефону і ніхто, в тому числі дочка потерпілого, не міг йому телефонувати та повідомляти, що потерпілий вийшов з поліції і пішов додому. Пізніше він дізнався, що дочка потерпілого в той час була в поліції і писала заяву на свого батька, який не впускав її додому. Раніше між ним та ОСОБА_5 виникали конфліктні ситуації, оскільки він разом з його дочкою проживали в квартирі потерпілого, останній піднімав на дочку руки, а він за неї заступався. Дійсно в той час була ситуація, що він емоційно висловився на адресу ОСОБА_5 і сказав йому, що якби вони перебували на вулиці, то поламав би йому челюсть. Також був випадок, коли він з дочкою потерпілого знаходилися в квартирі, двері були зачинені і потерпілий не міг зайти, але це робив не він, закривала двері і не впускала до квартири ОСОБА_5 саме його дочка. Потерпілий має підстави його оговорювати, оскільки постійно був проти того, щоб він проживав з його дочкою, неодноразово говорив, що посадить його, що він наркоман. Вважає, що потерпілий не має можливості вжити якихось інших заходів і перешкодити йому проживати з його дочкою, тому вирішив звинуватити його у вчиненні цього злочину. Хто його побив, і чи взагалі хтось наносив йому удари, не знає, згідно висновку експерта він міг і сам впасти та спричинити собі тілесні ушкодження.
Також обвинувачений підтвердив, що раніше він проходив військову службу за контрактом, приймав участь у бойових діях і має відповідну військову підготовку.
Заявлений потерпілий цивільний позов не визнає.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його показів, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується показами потерпілого, свідка та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 06 жовтня 2020 року, близько 01 год. він вийшов з Мукачівського відділення поліції, куди його доставили нарядом через виклик колишньої дружини, та попрямував в напрямку місця проживання. Коли пройшов приміщення Мукачівського МРЕМ, зненацька на нього вистрибнув обвинувачений ОСОБА_4 , який є співмешканцем його доньки та якого він добре знав, сказавши слова «це тобі за Іванну», наніс 2 удари по обличчю лівою та правою рукою, намагався вдарити ще, але через блокування рукою, це йому не вдалося, та після ще одного удару по голові він почав втрачати свідомість. Прийшов до тями близько 02 год. 30 хв., коли його виявили громадянин ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_8 . Яців супроводжував його до відділку поліції, де працівники поліції прийняли заяву по даному факту, потім в лікарню та в подальшому відвів його додому.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечує цей факт, оскільки розраховує на те, що ніхто даного правопорушення не бачив. ОСОБА_4 мав відносини з його донькою, проживали без дозволу в його квартирі, часто перебували стані алкогольного сп`яніння, він неодноразово пробачав їх за те, що вони закривали двері та не впускали його в квартиру, оскільки все це робив заради доньки. Був навіть такий факт, що донька з обвинуваченим повернулися додому в нетверезому стані пізно, ОСОБА_4 погрожував йому, але тоді він не надав цьому значення.
Впевнений, що це зробив саме ОСОБА_4 , оскільки ніхто більше не міг знати, що він ішов тоді з відділку поліції, крім доньки та колишньої дружини. Так як донька проживає з обвинуваченим, то він це точно знав. Крім того, коли він виходив з Мукачівського відділу поліції, дочка стояла на сходах, бачила його, знала маршрут, і обвинувачений також знав його маршрут руху. Він ніяк не сподівався, що на нього нападе обвинувачений, оскільки той вискочив із-за кущів. До того попереджав його, що поб`є за ОСОБА_9 . В момент нападу він впізнав та чітко бачив, що це був саме ОСОБА_4 .
Крім того, в судовому засіданні потерпілий заявив, що підтримує висунуте ОСОБА_10 обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України, але вважає, що фактично обвинувачений намагався його вбити, наносив йому удари саме з метою позбавлення його життя, застосовував при цьому твердий тупий предмет, однак цього не довів до кінця, так як ним були вчинені дії, спрямовані на захист від удару в область голови. В зв`язку з цим потерпілий подав суду письмове клопотання про перекваліфікацію дії обвинуваченого на ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Заявлений цивільний позов підтримує повністю.
Таким чином, потерпілий в судовому засіданні чітко вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав суду, що з потерпілим він раніше знайомий. В жовтні 2020 року вночі він повертався у військову частину, ішов в центрі місті, початок АДРЕСА_3 . Йому на зустріч вибігла жінка, яка була дуже схвильована. Запитавши її що трапилося та де вона проживає, остання відповіла, що іде з відділку поліції та проживає по АДРЕСА_2 , куди він її провів. Проходячи по АДРЕСА_2 , вони побачили потерпілого ОСОБА_5 , який був побитий, знесилений та ішов по дорозі, біля будинку де проживає. Він провів потерпілого до відділку поліції, потім в лікарню та знову в поліцію. По дорозі потерпілий повідомив йому, що з ним це зробив якийсь ОСОБА_11 , який являється хлопцем його доньки. При цьому саму бійку він не бачив.
Відповідно, даний свідок підтвердив орієнтовний час та місце спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а також те, що безпосередньо після побиття потерпілий називав особу, яка це зробила, а саме обвинуваченого ОСОБА_12 .
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 06.10.2020 року, потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 06 жовтня 2020 року о 00 год. 20 хв., громадянин ОСОБА_4 , віком 24 років, який перебував біля будинку АДРЕСА_2 , неподалік від Мукачівського РЕМ, спричинив йому тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів у праву та ліву скроню кулаками, після чого невідомим предметом спричинив удар по голові зверху.
Згідно висновку експерта № 441/2020 від 21.10.2020 року, у громадянина ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді синця у правій орбітальній області, саднин в правій величній області, в області правого та лівого колінного суглобу, ушита рана волосистої частини чолової області голови по центру та травматичний набряк в лівій виличній області. Згідно представленої медичної документації КНП «Мукачівська ЦРЛ», в нього встановлено діагноз: забійна рвана рана голови, садна та гематоми обличчя. ПХО ран обличчя, АС пов`язка. Синці та садна відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. Забійна рана відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше як 21 день. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення та механізму тертя (садна), якими могли бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини. Також не виключено їх виникнення (забійна рана голови) внаслідок падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення, з послідуючим ударом головою об тверду поверхню. Також можливо їх виникнення при ударі твердим тупим предметом з обмеженою поверхнею. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 06.10.20 р.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.10.2020 року, потерпілий ОСОБА_5 розповів про подію, яка трапилася 05.10.2020 року, біля 00 год. 10 хв., за адресою м.Мукачево по вул. Грушевського, біля буд. № 27, в ході якої обвинувачений ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження.
Згідно протоколу огляду місця події від 13.10.2020 року з ілюстрованою таблицею до нього, проведено огляд частини прилеглої території до вул. М.Грушевського, що в м.Мукачево, а саме навпроти будинку АДРЕСА_2 . В ході проведення даної слідчої дії зафіксовано місце спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що покази потерпілого та свідка є послідовними, чіткими, узгоджуються між собою та узгоджуються з письмовими доказами у справі. Цими доказами підтверджується факт спричинення потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, час та місце їх спричинення, а також те, що ударів потерпілому завдав саме обвинувачений ОСОБА_4 .
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.125 КК України.
До показів обвинуваченого про те, що потерпілий його оговорює, суд відноситься критично і розцінює це як обраний обвинуваченим спосіб захисту він пред`явленого йому обвинувачення.
Також суд не приймає до уваги доводи потерпілого про те, що дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 125 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
Питання зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення врегульоване ст.. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Під час судового розгляду прокурором не змінювалося обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 , і не висувалося додаткове обвинувачення. Зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.2 ст. 125 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України призведе до погіршення, а не до покращення становища обвинуваченого. В зв`язку з цим суд не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, а тому клопотання потерпілого про перекваліфікацію не підлягає до задоволення.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії кримінальних проступків, він характеризується посередньо, на обліку в психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , та обставин, що його обтяжують, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України, і таке покарання буде достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з нього 10000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Заявлені вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що незаконними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був змушений звертатися в правоохоронні органи за захистом своїх цивільних прав, відповідач змусив його змінити життєві плани, що відобразилося на його здоров`ї та психологічному стані, він став нервовий, порушився нормальний сон, самопочуття. Крім того, його зовнішній вигляд та стан здоров`я внаслідок спричинення тілесних ушкоджень вкрай негативно позначився на його діяльності як захисника, оскільки він не міг належним чином виконувати обов`язки по наданню правової допомоги, змушений був змінити розпорядок своєї роботи, маскувати видимі наслідки тілесних ушкоджень, вживати заходів відкладення судових засідань, що вплинуло на його авторитет як правозахисника. Враховуючи всі критерії, характер правопорушення, тривалість негативних наслідків, ступінь впливу правопорушення на загальний стан його правозахисної діяльності та добробут сім`ї, моральна шкода ним оцінена в такому розмірі.
Заслухавши покази потерпілого, розглянувши матеріали його позовної заяви та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Зокрема в позовній заяві потерпілим зазначається, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він був змушений звертатися в правоохоронні органи за захистом своїх цивільних прав, змінилися його життєві плани, все це відобразилося на його здоров`ю та психологічному стані. Крім того, відбулися зміни в його роботі, що негативно вплинули на його авторитет як правозахисника.
При цьому в судовому засіданні доведено, що тілесні ушкодження, які були завдані потерпілому, були спричинені обвинуваченим ОСОБА_4 , а тому відповідальність за спричинену внаслідок цього потерпілому моральну шкоду слід покласти саме на нього.
При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому, суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. В зв`язку з цим суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги потерпілого про стягнення на його користь моральної шкоди, а саме стягнення з ОСОБА_4 шкоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні. Арешт на майно не накладався.
Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В іншій частині позовних вимог відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1