Справа № 638/6278/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0001280 від 03.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, неодруженого, у якого відсутні особи, які перебувають на утриманні, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє: вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 29.03.2019 року приблизно о 17 год. 00 хв. прийшов до домоволодіння ОСОБА_8 , з яким перебував у дружніх стосунках, за адресою: АДРЕСА_3 , однак останнього не було вдома. Перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 помітив з тильної сторони будинку алюмінієві сходи, після чого у останнього виник раптовий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу заволодів алюмінієвими сходами довжиною 3 метри 35 сантиметрів, вагою 8 кг, вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №9072 від 25.04.2019 року 1280 грн. та алюмінієвими сходами довжиною 6 метрів 2 сантиметри, вагою 50 кг, вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №9072 від 25.04.2019 року 2480 грн. Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3760 грн.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора та обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікує його дії зачастиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-проступку, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисного майнового правопорушення, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працевлаштований.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.
Відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_7 судом не виявлено.
Згідно частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тобто, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у межах санкції частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 Кримінального кодексу України, адже цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.
Потерпілим ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявлялось.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведеної під час досудового слідства судової товарознавчої експертизи №9072 від 25.04.2019 у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.
Речовий доказ алюмінієві сходи, довжиною 3 метри 35 сантиметрів, вагою 8 кг та алюмінієві сходи, довжиною 6 метрів 2 сантиметри, вагою 50 кг, які належать та знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 - вважати повернутими потерпілому.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: