ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/738/21 Справа № 186/427/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська, Бодайбинського району, Іркутської області, освіта середня, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога неперебуваючого, перебуваючого на обліку з 2016 року у лікаря психіатра з діагнозом «органічно - маячний розлад особистості», несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 297 КК України, було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат по справі.
Як встановлено судом, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зневажання пам`яті про померлих, демонстрування свого негативного ставлення до суспільних принципів, ОСОБА_7 28 грудня 2019 року, приблизно об 11.00 годині, знаходячись на території міського кладовища по вул.Чайковського, м.Першотравенська, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, демонструючи негативне ставлення до суспільних відносин, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, традиції, релігійні положення щодо поховання померлих і вияву поваги до пам`яті покійних, здійснив наругу над могилою, а саме: підійшов до місця поховання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та їх місць поховання, діючи умисно, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, почав кричати, виражатись в бік померлих нецензурною лайкою, кидати каміння в надмогильну споруду, а саме: в пам`ятник, який є спільним для вищевказаних померлих, після чого, демонтував ударами ноги пам`ятник вищевказаних похованих громадян, від чого він упав на землю. Після чого, ОСОБА_7 пішов в невідомому напрямку.
Дії ОСОБА_7 по поданому до суду клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру кваліфіковані по ч. 1 ст. 297 КК України, а саме, як наруга над могилою.
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №48 КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 05 березня 2020 року ОСОБА_11 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворюванням у формі розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (хронічна алкогольна інтоксикація, судинна патологія головного мозку). Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість призначення покарання, даних про його видужання від психічної хвороби або про зміни у стані його здоров`я після вчинення діяння до суду сторонами кримінального провадження не надано, суд дійшов висновку про необхідність згідно ст. ст. 93, 94 КК України, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, рекомендації експертів, застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року змінити, виключивши з мотивувальної частини судового рішення посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що судом першої інстанції не було враховано, що із встановленим психічним станом обвинуваченого несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні положень ст. 24 КК України, а також мети і мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь головуючого, думку та пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ст. 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.
Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.
Виходячи з положень ст. ст. 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.
Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.
Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності).
Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.
Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.
Мотив злочину - де усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.
Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема, висновку судово-психіатричної експертизи №48 від 05 березня 2020 року, ОСОБА_7 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (хронічна алкогольна інтоксикація, судинна патологія головного мозку). Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_7 у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Таким чином, із вказаного висновку вбачається, що стан неосудності обвинуваченого є несумісним із наявністю свідомості чітко сформованого умислу в ОСОБА_7 на вчинення злочинний дій, як і мети та мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, а тому висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині ухвали, щодо психічного ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не грунтуються на правильному тлумаченні закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ч. 1 ст. 297 КК України змінити, виключивши із мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мети і мотиву дій ОСОБА_7 при вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України.
В іншій частині ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ч. 1 ст. 297 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4