ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/255/21 Справа № 701/20/21 Категорія: ч.1 ст. 296 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000075 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 14 січня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, до покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Маньківського районного суду Черкаської області від 14 січня 2021 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 25 грудня 2020 року в період часу з 16 години 18 хвилин по 16 годину 38 хвилин, знаходячись в приміщенні відділення «Нової Пошти», що розташоване по вул. Павлова, 2А в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов суспільно-корисної діяльності та побуту людей, з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинив хуліганські дії відносно працівників відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також відвідувачів даного відділення, які виразилися в тому, що ОСОБА_9 зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки і моральності, безперервно висловлювався нецензурною лайкою в адресу вище перерахованих осіб та погрожував їм фізичною розправою, стукав руками по прилавку приміщення, в результаті чого скинув на підлогу платіжний термінал банку «Аваль», наніс кілька ударів в нижню частину вхідних металопластикових дверей відділення, тим самим пошкодив їх та на будь-які зауваження припинити свої хуліганські дії не реагував, в результаті чого відділення «Нової Пошти» № 1, що розташоване по вул. Павлова, 2А в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області тимчасово припинило нормальну діяльність протягом 20 хвилин.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання через його суворість.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано його позитивної характеристики по місцю проживання, визнання вини та щирого каяття у скоєному проступку, наявність родини. На його утриманні перебувають двоє дітей, які навчаються у вищих навчальних закладах, плата за навчання здійснюється ним. Він працює водієм великогабаритних транспортних засобів за кордом, у Польщі. Призначене покарання у виді обмеження волі із звільненням від його відбування з іспитовим строком на 1 рік обмежить його у праві виїжджати на роботу за межі України, що суттєво зменшить доходи його сім`ї та вплине на можливість оплати навчання дітей, та порушення укладу життя. Вважає, що йому можливо призначити покарання у виді штрафу.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яка за змістом є аналогічною апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання через його суворість та призначити покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав подані апеляційні скарги, просив їх задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин судом не досліджувалися відповідно до вимог ст. 382 ч.2 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

В ч.2 ст. 50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий; спосіб життя обвинуваченого, його відношення до вчиненого; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій; пом`якшуючі покарання обставини щире каяття; обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді одного року обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, зазначених в ст..76 КК України.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді одного року обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника та призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу.

Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості змінити вирок місцевого суду та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, як про те просять апелянти, оскільки місцевим судом призначено ОСОБА_8 показання у виді одного року обмеження волі та звільнено останнього від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, і покладено обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 вважається особою звільненою від відбування покарання, а тому в даному випадку, призначення останньому покарання у виді реального покарання - штрафу призведе до погіршення становища останнього, що у відповідності до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України є неможливим при зміні вироку суду.

Твердження апелянтів про неврахування судом першої інстанції в достатній мірі способу життя та характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки вказані обставини судом першої інстанції були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_8 за кордоном не є підставою для зміни вироку суду, та останній не позбавлений можливості працевлаштування в Україні і відповідно належного матеріального забезпечення своєї сім`ї.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, як про це просять апелянти в своїх апеляційних скаргах, відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді