Справа № 559/182/19
Провадження № 1-кп/559/24/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2021 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження за №0001364 від 26 листопада 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із вищою освітою, непрацюючого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та клопотання захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в порядку ст. 49 КК України та ст. 284 КПК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження. Клопотання обґрунтоване тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Окрім цього, захисником у справі подано клопотання про визнання недопустимим доказом відомості, які зазначенні у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_3 від 9 жовтня 2018 року в порядку ст. ст. 87, 89 КПК України, оскільки останній приймав участь у слідчій дії як свідок, а відомості здобуті в ході проведення слідчого експерименту лягли в основу його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України не визнав повністю та відмовився від дачі показів згідно зі ст. 63 Конституції України.

Клопотання свого захисника підтримав у повному обсязі. Просив закрити кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити його від кримінальної відповідальності. Із наслідками закриття кримінального провадження із зазначених мотивів ознайомлений.

Прокурор у судовому засіданні підтримала позицію державного обвинувачення. Вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності. Просила стягнути судові витрати у справі з обвинуваченого.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала позицію прокурора.

Дослідивши вищезазначені подані клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження та визнання доказів не допустимими, суд вважає, що останні підлягають до часткового задоволення в частинні звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в порядку ст. 49 КК України з огляду на фактичні встановленні обставини справи.

Так, ході судового слідства достовірно встановлено, що 26 листопада 2017 року, приблизно о 06 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Меrcedes-Веnz Е-290, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 59Y7, рухаючись на автодорозі Київ-Чоп 400 км. + 750 м., по розгінно-швидкісній смузі руху, зі сторони м. Львів в напрямку м. Рівне, проявив неуважність до дорожньої обстановки та допустив наїзд в задню частину автомобіля Нуndai 130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв біля правого краю на розгінно-швидкісній смузі руху.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 3.1-776/18 від 29 листопада 2018 року водій ОСОБА_3 з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

- п. 2.3.6). Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

-п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

-п. 12.6. ґ). Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населенні пункти, позначенні знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю не більше 110 км/год.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 3.1-776/18 від 29 листопада 2018 року, встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 в даній дорожній обстановці вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути дорожньо транспортної пригоди шляхом застосування гальмування або ж обїзду перешкоди ліворуч по напрямку руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Нуndаi 130 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому с/3 лівої ліктьової кістки із зміщенням, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я (висновок експерта №24 від 24.01.2018).

Згідно до протоколу огляду місця події від 26.11.2017 року встановлено дійсні обставини механізму дорожньо-транспортної пригоди, контактування транспортних засобів, розташування транспортних засобів після пригоди, сліди юзу, осипи кузовних частин, автомобілів, погодні умови, напрямок руху керованого ОСОБА_3 автомобілем та зіткнення останнього з припаркованим на полосі розгону автомобілем.

Із висновків судової-інженерної експертизи № 3.1/1014/17 від 29.12.2017 року судом встановлено, що гальмівна система та система рульового керування автомобіля Mersceds-Bens E -290, яким керував обвинувачений ОСОБА_3 до дорожньо -транспортної пригоди так і після її вчинення знаходилась у справному стані.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 26 листопада 2017 року близько 06.00 ранку вона разом з чоловіком ОСОБА_7 та сином їхали власним автомобілем «Хюндай» з м. Львів у напрямку м. Рівне. Вона з дитиною сиділи на задньому сидінні за пасажирським сидінням. При в`їзді в с. Верба, Дубенського р-ну, чоловік зупинив автомобіль на смузі розгону, біля відбійника, неподалік від автозаправки, так як йому стало погано. Через декілька хвилин вона відчула сильний удар, від чого їхній автомобіль відкинуло на ліву сторону дороги. Вона відчула різку біль у руці, дитина впала між сидіннями. Коли відкрила водійську дверку, чоловік був без свідомості, люди допомогли його дістати з салону автомобіля, та, в подальшому, їх забрали в лікарню. В момент ДТП опадів не було, дорожнє покриття було сухим, рух автомобілів в той момент був незначним. В момент стоянки на автомобілі були увімкненні габарити, крім того, було зовнішнє дорожнє освітлення, у зв`язку з чим їхній автомобіль освітлювався. На даний час обвинувачений не відшкодував заподіяну їм матеріальну шкоду, вибачення не попросив. Потерпіла зазначила, що буде звертатися до суду з цивільним позовом про відшкодування завданих збитків.

Свідок ОСОБА_7 дав покази про те, що він 26 листопада 2017 року в нічну пору доби він рухався власним автомобілем «Хюндай» разом зі своєю дружиною та сином зі сторони м. Львів в напрямку м. Рівне. Близько 06.00 години ранку він став почувати себе недобре, тому вирішив зупинитися, щоб відпочити. Неподалік була автозаправка, але він на швидкості не встиг виконати маневр повороту, через що зупинився на роздільно-швидкісній смузі руху біля відбійника під ліхтарем з увімкненими габаритами. Через декілька хвилин після зупинки, відчув у відбійник та перекинуло через дорогу на значну відстань на проїжджу частину. Від удару він втратив свідомість. Погодних явищ, які б погіршували видимість дороги не було, проїжджа частина знаходилася в хорошому стані. Автомобіль в момент стоянки перебував на освітлювальній території, так як було присутнє дорожнє освітлення та були увімкнені габарити.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 26.11.2017 року у ранішню пору доби він керував власним автомобілем «Мерседес» з с. Верба, Дубенського р-ну у м. Київ. На певній ділянці дороги побачив автомобіль «Хюндай», який стояв на смузі розгону без розпізнавальних знаків, без увімкнених габаритів та не на освітлювальній ділянці дороги. Сам момент дорожньо-транспортної пригоди він не бачив, однак у бокове дзеркало помітив вже момент після аварії. Він зупинився та підійшов до автомобіля потерпілих. В салоні, крім водія, на передньому сидінні знаходилася потерпіла з сином. В момент ДТП була темна пора доби, дорожнє покриття було сухим та будь-яких перешкод, які б заважали руху автомобілів на проїжджій частині не було.

Свідок ОСОБА_9 дала покази про те, що вона працює оператором на АЗС «Аmic», що в с. Верба по вул.. Львівська. 26 листопада 2017 року близько 06.00 години вона перебувала на своєму робочому місці, коли зайшов невідомий їй чоловік та попросив викликати швидку та поліції, при цьому, повідомивши, що стала дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої постраждали люди. При цьому, свідок зазначила, що на момент ДТП територія АЗС освітлювалася, оскільки вона особисто 25.11.2017 року близько 16.30 години, коли прийшла на зміну, увімкнула вмикач вуличного світла, яке частково освітлює проїжджу частину автодороги «Київ-Чоп». Освітлення вимикається наступного дня о 08.00 годині. На момент скоєння автопригоди була темна пора доби, опадів не було.

Встановивши дійсні обставини справи суд приходить до переконливого висновку, що злочин мав місце і скоїв його обвинувачений ОСОБА_3 винуватість якого є доведеною.

Подане клопотання про визнання недопустимим доказом відомості, які зазначенні у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_3 від 9 жовтня 2018 року в порядку ст. ст. 87, 89 КПК України, оскільки останній приймав участь у слідчій дії, як свідок, а відомості, здобуті в ході проведення слідчого експерименту, лягли в основу його обвинувачення, суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення з огляду на таке.

На час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 , як свідка, орган досудового слідства не володів необхідними та достатніми даними про винність останнього у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Дана обставина підтверджується відомостями про відсутність станом на 9 жовтня 2018 року оголошеної підозри ОСОБА_3 . Окрім цього, чинний кримінально процесуальний закон не передбачає, в даному випадку, залучення особи безпосереднього учасника події в іншому процесуальному статусі без встановлення винності у вчиненні злочину або ж учасника події, як потерпілого чи свідка. Також суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що отриманні відомості при проведенні слідчого експерименту із свідком ОСОБА_3 та здобуті вихідні дані стали основою проведення експертних заключень щодо механізму ДТП, які лягли в основу обвинувачення. Такі твердження суду базуються на дослідженні експертних висновків, в основу яких лягли встановленні вихідні данні, що були здобуті в ході проведення численних слідчих дій та протоколу огляду місця дорожньо -транспортної пригоди. Окрім цього, судом на стадії судового слідства при дослідженні письмових доказів протокол слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_3 не досліджувався, а відтак, суд при вирішенні питання доведеності винності не спирається на його висновки за наявності інших досліджених в ході судового розгляду та зазначених вище в ухвалі суду об`єктивних та достатніх доказів вини обвинуваченого.

Органами досудового слідства вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Інкриміноване ОСОБА_3 діяння вчинене ним 26 листопада 2017 року, тобто перебіг давності строків притягнення до кримінальної відповідальності закінчився ще 26 листопада 2020 року.
Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, який інкримінується не зупинявся та не переривався, в зв`язку з чим, строк притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1ст. 286 КК України закінчився.
Вислухавши думку учасників процессу з приводу заявлених клопотань сторони захисту, дослідивши докази в частинні їх повноти, достатності та обгрунтованості, суд приходить до висновку щодо їх задоволення з огляду на вимоги кримінально-процесуального закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінальногоь правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбаченийст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг; не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості, згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, з матеріалів справи встановлено 26 листопада 2017 року і ця обставина сторонами не заперечується.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Як вбачається з матеріалів справи у даному кримінальному провадженні строки давності не зупинялися.

Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і, в такому разі, судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття провадження із відповідних підстав.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України, суд враховує, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 100,284, 288, КПК України, ст.ст. 49 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0001364 на підставі ст. 49 КК України- задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001364 від 26.11.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України- закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки Меrcedes-Веnz Е-290, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 59Y7, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 залишити у його розпорядженні.

-автомобіль марки Нуndai 130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у її розпорядженні

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів в сумі 8457 гривень 20 копійок.

-На ухвалу суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 7 діб з дня оголошення судового рішення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1