Справа № 461/2643/21
Провадження № 1-кс/461/4008/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 року, слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.04.2021 року, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, вилучений в нього 01.04.2021 року. В обгрунтування поданого клопотання вказує на те, що вилучений мобільний телефон був оглянутий 02.04.2021 року, а інших процесуальних дій не проводилось, обмеження права власності застосовано невиправдано. Під час розгляду клопотання про арешт майна, вилучений мобільний телефон використовувався заявником під час здійснення адвокатської діяльності, а отже, на ньому збереглась інформація, до якої заборонено доступ. Відсутність у розпорядженні вказаної інформації, а тим більше несанкціонований доступ до такої призведе до спричинення шкоди правам та інтересам клієнта. Отже, подальше зберігання мобільного телефону у володінні органу досудового розслідування, не тільки порушує права власника, а й права та інтереси інших осіб, яким надається правова допомога. Відсутність у матеріалах справи документів, які підтверджують наявність у вилученому мобільному телефоні іфнормації чи документів, що можуть мати доказове значення для органу досудового розслідування тільки підтверджує безпідставність обмеження права власності. Також зазначає, що в матеріалах кримінального провадження не вказано, що вилучений мобільний телефон був знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Водночас, за змістом повідомлення про підозру така обставина не встановлена на сьогоднішній день. Крім того, вказує, що в матеріалах кримінального провадження відстуні будь-які протоколи слідчих (процесуальних) дій, в яких були б зафіксовані будь-які сліди правопорушень, докази наявності в телефоні будь-яких відомостей, що можуть бути використані для встановлення фактів та обставин, які підлягають доказуванню. В клопотанні про арешт майна, відсутня і сама постанова про визнання предмету речовим доказом.

В судовому засіданні слідчий проти задоволення клопотання про скасування арешту на майно заперечив.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заявлене клопотання підтримали в повному обсязі, просили таке задоволити.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 19.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27-ч.3 ст.369 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.04.2021 року накладено арешт на майно, вилучене 01.04.2021 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 під час затримання, в т.ч. на мобільний телефон марки «Samsung».

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08.04.2021 року під час накладення арешту на мобільний телефон була встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який, згідно постанови слідчого від 02.04.2021 року (а.с.36-41 клопотання про арешт майна) є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна.

Оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя з такими не погоджується, оскільки, з досліджених в судовому засіданні обставин вбачається, що досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого накладався арешт майна, на даний час триває. А відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає, натомість, передчасне скасування арешту майна буде перешкоджати встановленню істини у справі.

Обставини, викладені в клопотанні не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, не спростовують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України та не є підставами для скасування арешту майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що заявником не доведено, що арешт на майно накладено необґрунтовано, клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1