Єдиний унікальний номер 317/2866/15-к
Провадження № 1-в/317/191/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника органу пробації ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с/Рада Леніна Середньочиркчикського району Ташкентської області, узбека, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015 за ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_6 перебуває на обліку Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 04.12.2015 за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015. Після реєстрації копії вироку суду засудженому були направлені виклики, однак за викликами засуджений не з`явився. Під час організації роботи працівника уповноваженого органу з питань пробації було з`ясовано, що ОСОБА_6 за адресами, зазначеними у вироку суду, не мешкає, у зв`язку з чим були проведенні першочергові розшукові заходи. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого не встановлено. 30.03.2016 органом пробації було направлено подання до відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів та подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. 05.04.2015 ОСОБА_6 оголошений у державний розшук.

21.04.2016 до органу пробації надійшов витяг з ЄРДР про внесення відомостей щодо ОСОБА_6 за ст. 389 КК України. 15.06.2017 до органу пробації надійшла постанова від 22.04.2017 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Станом на 08.06.2021 засуджений не відпрацював призначені вироком суду 200 годин громадських робіт. Згідно довідок УІТ ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягався. Факт ухилення від виконання вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015 з боку засудженого у передбаченому законодавством порядку не встановлений. Строк давності виконання вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015 закінчився 01.12.2017. Вищевикладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 80 КК України правові перешкоди відсутні.

У судове засідання з`явився представник органу пробації ОСОБА_3 , який подання підтримав.

У судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_4 , який висловив думку про необхідність задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_6 до суду не з`явився, про причини нявки не повідомив.

Вислухавши пояснення представника органу пробації, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт. Даний вирок набрав законної сили 01.12.2015.

Після отримання копії вироку органом пробації засудженому були направлені виклики, за якими він жодного разу не з`явився. Під час організації виконання вироку було з`ясовано, що ОСОБА_6 за адресами, зазначеними у вироку суду, не мешкає, у зв`язку з чим були проведені першочергові розшукові заходи. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого не встановлено.

30.03.2016 уповноваженим органом з питань пробації було направлено подання до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 05.04.2016 ОСОБА_6 оголошений у державний розшук.

30.03.2016 уповноваженим органом з питань пробації було направлено подання до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

14.04.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000703 щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України.

Постановою від 22.04.2017 кримінальне провадження № 0000703 закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Станом на час звернення до суду із поданням засуджений не відпрацював призначені вироком суду 200 годин громадських робіт.

Згідно наявних в особовій справі відомостей ОСОБА_6 до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

З дня набрання вироком законної сили минуло більше двох років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 . Перебіг давності у зв`язку з ухиленням засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання в розумінні ч. 3 ст. 80 КК України не зупинявся.

Виходячи із вищевикладеного, наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Суд враховує, що ч. 3 ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі ст.ст. 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового кримінального правопорушення. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що кримінальне провадження № 0000703 закрите слідчим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком, або про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, а відтак відсутні і підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч. 3 ст. 80 КК України.

За вказаних обставин відсутні перешкоди для задоволення подання та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Запорізького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2015 за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1