Провадження № 1-кс/752/5171/21
У Х В А Л А

24 червня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке 01.10.2020 року внесено до ЄРДР за № 0004476, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,
в с т а н о в и в:
У червні 2021 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання про арешт майна, в якому слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на майно вилучене під час проведення 15 червня 2021 року невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , без вивіски, банера, та будь-яких інших ідентифікуючих ознак, в ході проведення якого було вилучено: грошові кошти в сумі 20 755 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень та 410 (чотириста десять) доларів США; 28 (двадцять вісім) комп`ютерних моніторів; 28 (двадцять вісім) комп`ютерних системних блоків; 2 (два) монітори; предмет ззовні схожий на чековий пристрій; 11 (одинадцять) пристроїв схожих на модем; 39 (тридцять дев`ять) комп`ютерних клавіатур; 40 (сорок) комп`ютерних мишок; 44 переноски в кількості 14 штук; стільці в кількості 27 штук; монітор (ззовні схожий на телевізор).
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи те що, клопотання було направлено 16 червня 2021 року на адресу суду, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду, зареєстровано судом 18 червня 2021 року та відповідно до протоколу про передачі справи раніше визначеному складу суду розподілено 18 червня 2021 року на слідчого суддю ОСОБА_5 , згодом, 22 червня 2021 року і зв`язку із проведення повторного автоматичного визначення слідчого судді вказане клопотання надійшло в провадження слідчого судді ОСОБА_1 , сторона обвинувачення за значний проміжок часу не скерувала прокурора із групу прокурорів для підтримання доводів клопотання в судовому засіданні, а тому враховуючи розумність строків розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про вирішення даного питання за відсутності сторін.
На підставі частини четвертої статті 107 КПК України, фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004476 від 01.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення про виявлення факту незаконного функціонування грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , що функціонує всупереч Закону України про "Заборону грального бізнесу в Україні" та спричиняє наслідуй у вигляді збитків Державі.
В ході слідства встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, всупереч вимогам ст. ст. 1,2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 № 1334-VI, які встановлюють заборону щодо зайняття гральним бізнесом в Україні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, спрямованим на систематичне отримання незаконних прибутків, розробив план злочинних дій та забезпечив функціонування на території міста Києва низку закладів для надання послуг у сфері грального бізнесу та здійснення азартних ігор через мережу Інтернет за допомогою комп`ютерної техніки та видачі виграшів учасникам азартних ігор.
Після цього, усвідомлюючи, що успішна реалізація злочинного умислу щодо організації, проведення та надання можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах та отримання прибутку без залучення інших осіб будуть неможливими, залучив в якості адміністраторів залів ігрових автоматів невстановлених досудових розслідуванням осіб. Так, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, вказана особа, усвідомлюючи, що для досягнення кінцевої злочинної мети - систематичного отримання незаконних прибутків, від незаконного грального бізнесу, необхідна підготовка та залучення декількох співучасників, найняв та узгодив з невстановленими особами, виконання відведеної їм ролі у вчиненні злочину, підшукав нежитлове приміщення, для надання послуг у сфері грального бізнесу та здійснення азартних ігор, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без вивіски, банера, та інших ідентифікуючих ознак.
Крім того, невстановленою особою, забезпечується фінансування вказаних осіб грошовими коштами, які є необхідними для виконання єдиного злочинного плану, в тому числі для проведення ремонтів, зазначених приміщень, забезпечив учасників - банерами та вивісками, камерами відеоспостереження, службовими мобільними телефонами, придбавав комп`ютерну техніку та інше обладнання необхідне для зайняття гральним бізнесом, підшукував осіб для встановлення необхідного програмного забезпечення, в тому числі спеціального, встановлював зв`язок з агентами ігрової платіжної системи, щодо перерахування відповідних сум грошових коштів на їх банківські рахунки, для отримання логінів та паролів доступу до ігрових платіжних систем та надання створеній мережі гральних закладів віртуальних коштів для проведення незаконних азартних ігор.
В ході досудового розслідування встановлено, що гравець, знаходячись у гральному закладі вводив зазначену комбінацію цифр у цифрове поле вікна запиту доступу програмного забезпечення, встановлену на комп`ютерному симуляторі, здійснювалося зарахування йому кредитів та гравець міг обрати будь-яку із запропонованих азартних ігор. Результат участі в азартній грі, залежав від випадковості та, в більшості випадків, був запрограмований співучасниками, шляхом заниження ймовірності збігу виграшної комбінації на програш зробленої ставки, завдяки чому учасники злочинної групи отримали прибутки від зайняття гральним бізнесом. Основними обов`язками адміністраторів було отримання грошових коштів від гравців, контроль за проведенням азартної гри, а також видача виграних у азартній грі грошових коштів.
У такий спосіб в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», систематично, в цілодобовому режимі, без вихідних у вищевказаному закладі надається можливість доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах, що дає можливість учаснику як отримати виграш, так і не отримати його залежно від випадковості, в результаті чого, невстановлені досудовим розслідуванням особи, отримують незаконний прибуток від зайняття гральним бізнесом.
Таким чином, невстановленими досудовим розслідуванням особами, всупереч вимогам ст.ст. 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 № 1334-УІ, які встановлюють заборону щодо зайняття гральним бізнесом в Україні, здійснюється зайняття гральним бізнесом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203-2 КК України.
За наявними даними, гральний заклад, в якому здійснюється надання послуг у сфері грального бізнесу та здійснення азартних ігор є малою архітектурною формою та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без вивіски, баннера, та інших ідентифікуючих ознак.
Враховуючи вищевикладене, 15.06.2021, в порядку ст. 233, 234 КПК України, в рамках кримінального провадження №0004476 від 01.10.2020 року слідчими групи слідчих у кримінальному провадженні було проведено невідкладні слідчі дії, а саме: обшук нежитлового приміщення що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без вивіски, банера, та будь-яких інших ідентифікуючих ознак, в ході проведення якого було виявлено та вилучено наступне: грошові кошти в сумі 20 755 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень та 410 (чотириста десять) доларів США; 28 (двадцять вісім) комп`ютерних моніторів; 28 (двадцять вісім) комп`ютерних системних блоків; 2 (два) монітори; предмет ззовні схожий на чековий пристрій; 11 (одинадцять) пристроїв схожих на модем; 39 (тридцять дев`ять) комп`ютерних клавіатур; 40 (сорок) комп`ютерних мишок; переноски в кількості 14 штук; стільці в кількості 27 штук; монітор (ззовні схожий на телевізор).
На підставі вказаних обставин, слідчий за погодженням із прокурором, просив слідчого суддю клопотання задовольнити.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004476 від 01.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
15.06.2021, в порядку ст. 233, 234 КПК України, в рамках кримінального провадження №0004476 від 01.10.2020 року слідчими групи слідчих у кримінальному провадженні було проведено невідкладні слідчі дії, а саме: обшук нежитлового приміщення що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без вивіски, банера, та будь-яких інших ідентифікуючих ознак, в ході проведення якого було виявлено та вилучено наступне: грошові кошти в сумі 20 755 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень та 410 (чотириста десять) доларів США; 28 (двадцять вісім) комп`ютерних моніторів; 28 (двадцять вісім) комп`ютерних системних блоків; 2 (два) монітори; предмет ззовні схожий на чековий пристрій; 11 (одинадцять) пристроїв схожих на модем; 39 (тридцять дев`ять) комп`ютерних клавіатур; 40 (сорок) комп`ютерних мишок; переноски в кількості 14 штук; стільці в кількості 27 штук; монітор (ззовні схожий на телевізор).
Поряд із цим, 22 червня 2021 року в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання про надання дозволу на проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.
Ухвалою слідчого судді від 22 червня 2021 року вказане клопотання залишено без задоволення, з мотивів викладених в останній.
Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися, серед іншого, під час обшуку, огляду й у такому разі вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.
Відтак, вищевказане майно відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.
Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі №370/2316/18 (провадження № 51-9929км18) за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Ухвалою слідчого судді від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на обшук за зазначеною вище адресою.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України майно, що було вилучено під час огляду місця події, не може вважатись таким, що вилучено у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Так, ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення.

Без судового рішення можливе обмеження права власності тільки шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена ст.ст.167-169 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.170 КПК України, накладення арешту на майно третіх осіб допускається у випадках передбачених п.п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно, при вирішенні питання про накладення арешту на майно підлягають врахуванню правові підстави для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, приймаючи до уваги також загальні засади кримінального провадження, п.2 ч.3 ст.132 КПК України стосовно недопущення застосування заходів забезпечення кримінального провадження у разі не доведення, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту.
Тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі відмови в задоволенні клопотання про арешт цього майна (ст.169 КПК України).
Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що у кримінальному провадженні №0004476 жодній особі не повідомлено про підозру.
За таких обставин, власники майна, з клопотанням про накладення арешту на майно яких звернувся слідчий, за погодженням з прокурором, на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні беруть участь у статусі третіх осіб.
Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Частиною 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Клопотання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1