ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.дніпрпопетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001679 від 21 липня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпрі, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-22.01.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307, ч.1 ст.69, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-27.06.2014 Солонянським районним судом Дніпропетровської області переглянуто вирок від 22.01.2014, на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію від 08.04.2014» невідбутий строк покарання скорочено на 1/2 та призначено до відбуття покарання 2 р. 2 міс. 25 днів позбавлення волі, 22.01.2016 звільнений по відбуттю строку покарання;
-18.12.2019 вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений з іспитовим строком тривалістю 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м.Дніпрі, громадянинаУкраїни, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх, малолітніх або інших непрацездатних осіб не маючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.12.2013 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.06.2014 Солонянським районним судом Дніпропетровської області переглянуто вирок від 19.12.2013, на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію від 08.04.2014» невідбутий строк покарання скорочено на 1/2 та призначено до відбуття покарання 1 р. 7 міс. позбавлення волі, 19.11.2015 звільнений по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України -
ВСТАНОВИВ:

20 липня 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , де в цей момент біля під`їздів та на дитячому, майданчику перебувала велика кількість людей, в тому числі і мешканців вказаного будинку, які прогулювались зі своїми неповнолітніми та малолітніми дітьми, діючи умисно, з хуліганських спонукань, керуючись мотивом явної неповаги до установлених норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок в громадському місці в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей в неробочий час, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, ігноруючи існуючі, в суспільстві елементарні правила поведінки, з особливою зухвалістю, яка виразилася у прагненні самоутвердитися за рахунок іншої, малознайомої йому особи, а саме потерпілого ОСОБА_10 , підійшов до останнього та почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою на адресу останнього.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що у дворі вказаного будинку відпочиває велика кількість людей, в тому числі неповнолітні та малолітні діти, продовжуючи голосно висловлюватись нецензурною лайкою, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у здійсненні насильницьких дій, міцно взяв своєю рукою потерпілого ОСОБА_10 за обличчя, при цьому стиснувши його та спричинивши потерпілому болісні відчуття, штовхнув останнього, внаслідок чого, ОСОБА_10 впав на землю, а ОСОБА_7 з місця вчинення злочину пішов.
20 липня 2016 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , де між ними виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків. В ході конфлікту у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Того ж дня, тобто 20 липня 2016 року, у вказаний вище час, знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_9 , умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, розуміючи, що голова є життєво важливим органом і наносячи удари в область голови він може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, своєю рукою наніс один удар по обличчю ОСОБА_10 , внаслідок якого останній впав спиною на землю та одразу підійнявся. Після чого, не зупинившись на досягнутому, бажаючи спричинити ще більшу шкоду здоров`ю потерпілого діючи умисно, ОСОБА_9 наніс ще один своєю удар рукою в область обличчя ОСОБА_10 , внаслідок якого останній впав спиною на землю і не подавав ознак життя.
Смерть потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 настала від внутрішньо черепної травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. Внутрішньочерепна травма виявлена на тілі потерпілого складається із сукупності наступних ушкоджень - садно в лобній ділянці ліворуч, синець у правій виличній ділянці під нижньою повікою правого ока, дрібновогнищеві крововиливи на сполучнотканинних оболонках правого ока, субтональний крововилив під м`якою мозковою оболонкою та у шлуночки головного мозку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинувачених, постанову щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є рецидив злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.296 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом також встановлено, що вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

З урахуванням вищезазначеного вироку суду, на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд остаточно призначає покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Крім того, потерпілою був поданий цивільний позов, в якому остання просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на її користь майнову шкоду у розмірі 48800 гривень та моральну шкоду у розмірі 2 000 000 гривень.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі.

У зв`язку з викладеним, цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, судом враховується наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, спричиненими скоєним кримінальним правопорушенням, яке призвело до смерті сина потерпілої ОСОБА_10 .

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також обставини справи, враховуючи те, що потерпіла зазнала душевних страждань від заподіяних неправомірних дій, а також приймаючи до уваги майновий стан самого обвинуваченого, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 1 000 000 грн.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинувачених на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-цитологічної, судово-медичної експертиз, судової експертизи волокон та волокнистих матеріалів у сумі 880,40 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року, більш суворим, призначеним даним вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 (трьох) років позбавлення волі

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати після його фактичного затримання з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 липня 2016 року до 10 серпня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , майнову шкоду у розмірі 48800 (сорок вісім тисяч вісімсот ) гривень. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , моральну шкоду у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень. 00 коп.
Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo» А 390 з корпусом чорного кольору, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , батарею до нього, сім карту оператору мобільного зв`язку «Лайф»- повернути власнику за належністю;

відеозапис слідчого експерименту від 22.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_11 та судово-медичного експерта ОСОБА_12 на CD диску, зрізи нігтьових пластин правої і лівої рук трупу ОСОБА_10 поміщені у паперові конверти залишити при матеріалах справи;

мікрочастинки, вилучені з долоней правої і лівої рук трупу ОСОБА_10 та поміщені у експертні пакети № 2811587, № 2811588 знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 440,20 грн. з кожного.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1