Провадження № 1-кп/760/7721
Справа № 760/2686/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 05.01.2021 року, у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гірнична Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти, у військовому званні «солдата», раніше не судимого, неодруженого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.409 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 обвинуваченого ОСОБА_4 було призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1

(по стройовій частині) № 243 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, прийнято на всі види забезпечення та призначено до роти молодого поповнення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 273 від 21.11.2020 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч. 7 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 24 та п. а ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту, а звільняються у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби, які в календарному обчисленні для солдатів, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, встановлюються до 18 місяців, у строки, визначені Указом Президента України.

Обвинувачений, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, відповідно до вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у обвинуваченого солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від проходження військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 15.12.2020, близько 10 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем строкової військової служби механіком відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою ухилення від подальшого несення обов`язків військової служби шляхом симуляції психічної хвороби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи придатним для проходження військової служби, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщені вбиральні казарми ремонтної роти зайшов до кабінки, розібрав одноразовий станок для гоління та умисно завдав собі тілесне ушкодження лезом у вигляді семи поверхових різаних ран лівого передпліччя задля симуляції суїцидальної спроби, яка б засвідчила наявність в останнього психічної хвороби та стала б підставою визнання останнього непридатним до строкової військової служби, у зв`язку з чим солдат ОСОБА_4 перебував на лікуванні у НВМКЦ «ГВКГ» з 15.12.2020 по 26.01.2021, де за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю НВМКЦ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » констатовано придатність солдата ОСОБА_4 до військової служби та направлено останнього для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 , до якої солдат ОСОБА_4 прибув 26.01.2021 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 409 КК України як ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив факти та обставини, викладені в обвинувальному акті, їх не оспорював, пояснив, що 16.10.2020 його було призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у подальшому його призначено на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 . Пояснив, що 15.12.2020 близько 10 год. 00 хв., стоячи біля кабінету командира роти військової частини НОМЕР_1 , він відпросився відійти до туалету, взявши із собою бритву із встановленим в неї лезом та манікюрні ножиці. Після чого, з метою ухилення від подальшого проходження військової служби, він в приміщенні туалетної кімнати наніс собі сім порізів лезом від бритвеного станка в ліве передпліччя, щоб вдати психічний розлад. Після чого, його у туалетній кімнаті виявив начальник роти та відвів до медичного пункту, де йому була надана перша медична допомога. Після оформлення медичних документів, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що його направили до психіатричної лікарні з метою проведення обстеження, яке показало, що він здоровий та придатний для подальшого проходження військової служби. Свої дії, пов`язані із нанесенням собі зазначених тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив тим, що після призову на військову службу він морально страждав від того, що за ним та іншими солдатами було впроваджено постійний контроль та необхідно було дотримуватись військової дисципліни, що йому вдавалось тяжко. Тому, він хотів повернутись додому, вдавши із себе психічно хворого, аби припинити військову службу. Зазначив, що порізи, які він собі наніс, були неглибокими, бо він хотів вдати, що намагається покінчити життя самогубством. Хоча, фактично такого наміру не мав. Наразі бажає продовжувати військову службу, пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, у скоєному щиро розкаюється, просить призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого /ч. 3 ст. 349 КПК України/.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий; є військовослужбовцем строкової військової служби; відповідно до медичної характеристики від 12.01.2021 має наявність виразних ознак девіантної та суїцидальної поведінки; згідно із службовою характеристикою від 15.12.2020 за час проходження служби у ремонтній роті солдат ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативного боку; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 25.01.2021 солдат ОСОБА_4 придатний до військової служби; обвинувачений ОСОБА_4 має постійне зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ; щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, повідомляючи органам досудового розслідування, відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення; кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди не завдано; відповідно до Досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, однак з призначенням обов`язків, які покладає на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується тим, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті та приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Крім того, враховуючи, що під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши один рік іспитового строку.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон сірого кольору марки «Samsung», моделі «SM-J260F», серійний № НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з передньою панеллю чорного кольору, на задній панелі якого за допомогою прозорого скотчу закріплено аркуш паперу в клітинку з рукописним текстом чорного кольору «MAPNHIH5BЗВОД», переданий на зберігання до кімнати речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком суду законної сили.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1