Справа № 308/4617/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001037 від 27.03.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, -

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2020 року близько о 02 години 00 хвилин ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, шляхом віджиму капоту на транспортному засобі марки «ВАЗ 2106» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , припаркованого у дворі загального користування, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Viking 60 Ah SIOS» 12 v 600 A (EN) «Hard Energy», чим спричинив ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 815.00 гривень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Як встановлено судом, відповідно до положень ч.2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву ОСОБА_3 щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складену в присутності захисника.

Крім того, до суду з обвинувальним актом направлено заяву ОСОБА_4 , який є потерпілим у кримінальному провадженні, згідно з якої він не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001037 від 27.03.2020 року.

Прокурором до суду подано клопотання про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, наявність заяви потерпілого, в якій останній зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття. Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також при призначенні підозрюваному ОСОБА_3 покарання суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у щирому розкаянні у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який на психіатричному та фтизіатричному диспансерному обліку у КНП «Ужгородська міська поліклініка Ужгородської міської ради» не перебуває.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт, строком на 120 (сто двадцять) годин, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді громадських робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, щодо призначення такого виду покарання. Покарання у виді штрафу суд не вбачає за можливе призначити з огляду на майновий стан ОСОБА_3 , а саме: враховує той факт, що він не працює, відповідно не має заробітку /доходу/.

Також суд при призначенні покарання враховує, що у цьому кримінальному провадженні кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_3 27.03.2020, тобто в період до постановлення судом першої інстанції вироку в попередньому провадженні /10.02.2021 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 було засуджено за інше кримінальне правопорушення, вчинене 04.01.2021, до покарання у виді 80годин громадських робіт/.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність кримінальних правопорушень).

Тому суд приходить до висновку, що остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання у виді 80 годин громадських робіт, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2021, більш суворим покаранням в у виді 160 годин громадських робіт, призначеного цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком 240 (дві сорок) годин. Підстави для зарахування покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, відсутні, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про звернення вироку Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2021 до виконання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт, але не більше 4 годин в день.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання у виді 80 годин громадських робіт, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2021, більш суворим покаранням у виді 160 годин громадських робіт, призначеного цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком 240 (дві сорок) годин, але не більше 4 годин в день.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ по справі - акумуляторну батарею марки «Viking 60 Ah SIOS» 12 v 600 A (EN) «Hard Energy», яка знаходиться на відповідальному зберіганні потерпілого ОСОБА_4 - залишити потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1