Справа № 132/1240/21
Провадження №1-кп/132/236/21
Вирок
Іменем України

27 квітня 2021 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 27.01.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Житомир, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта незавершена вища, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

Прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури

у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 .

Обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
30 липня 2019 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 258 від 02.11.2019 року, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду механіка - водія 3 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому ОСОБА_3 , переведено на посаду механіка - водія 1 відділення 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти вищезазначеної військової частини.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в особливий період, крім воєнного стану.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

17.03.2014 р. ОСОБА_5 Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 08 год. 30 хв. у офіцерського, рядового та сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.

У подальшому 09.01.2021 р., у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , виник злочинний умисел ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в порушення вищевказаних нормативно - правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою ухилення від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 09.01.2021, приблизно о 6 годині, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин та дозволу командирів, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби, доки 19.01.2021 не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , де продовжуючи та підтверджуючи свій злочинний умисел, повідомив керівництво військової частини НОМЕР_1 , про небажання у подальшому проходити військову службу у Збройних силах України. Після чого, цього ж дня, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, дозволу командирів, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та до 02.04.2021 ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби, доки 02.04.2021 з`явився до Вінницької спеціалізованої прокуратури у Військовій та оборонній сфері Центрального регіону, де підтвердив небажання у подальшому проходити військову службу у Збройних Силах України.

Таким чином солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , з метою ухилення від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, 09.01.2021, самовільно залишив військову частину та до 02.04.2021 ухилявся від проходження військової служби, тим самим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю. Суду показав, що 30 липня 2019 року він уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 258 від 02.11.2019 року, його було зараховано до списків особового складу та призначено на посаду механіка - водія 3 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому його було переведено на посаду механіка - водія 1 відділення 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти вищезазначеної військової частини.

Під час проходження навчання у АДРЕСА_3 в листопаді 2020 року він отримав травму ключиці. Після цього його направили у госпіталь на обстеження, а згодом направили на 45 діб додому на реабілітацію, де йому зробили операцію. Потім він знову повернувся до військової частини для проходження військової служби.

09.01.2021 року він сказав командиру, що йде у магазин, і після цього до військової частини не повернувся, а поїхав додому в м. Малин Житомирської області. 19.01.2021 р. він приїхав до військової частини, щоб звільнитись з військової служби, однак йому було відмовлено. Після чого, цього ж дня, він без поважних причин, дозволу командирів, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та до 02.04.2021 ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби, доки 02.04.2021 з`явився до Вінницької спеціалізованої прокуратури у Військовій та оборонній сфері Центрального регіону, де підтвердив небажання у подальшому проходити військову службу у Збройних Силах України. На даний час військову службу проходити не бажає. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування до ОСОБА_3 не застосовувались.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 від 06.07.2020 р.), за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби негативно, за місцем проходження служби на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, відсутність обставин які обтяжують його покарання.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню обвинуваченим нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.408 КК України, у виді арешту, строком на три місяці з утриманням на гауптвахті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України (перейти до іншого, більш м`якого основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.408 КК України) у виді арешту, строком на 3 (три) місяці з утриманням на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного приведення вироку до виконання, тобто з часу прибуття його на гауптвахту.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

СУДДЯ ОСОБА_1