Дата документу 04.06.2021 Справа № 554/5278/21
Провадження № 1-кс/554/9094/2021

У Х В А Л А

04 червня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 02.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вергуни Лубенського району Полтавської області, українець, громадянин Російської Федерації, має посвідку на постійне місце проживання на території України № НОМЕР_1 від 30.08.2018, не одружений, утриманців не має, з середньою освітою, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановила:
04.06.2021 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчим вказано, що 02.06.2021, приблизно об 11 год. 50 хв. ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський в районі 242 км +700 м вказаного автошляху в Лубенському районі Полтавської області, здійснюючи маневр розвороту в установленому для цього місці, в сторону міста Києва, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення із сідловим тягачем Мan TGS 26.430, д.н.з. НОМЕР_3 , із напівпричепом Bodex KIS 3WS, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в сторону м. Києва в правій смузі для руху, прямолінійно. В результаті описаних вище порушень ПДР України водієм ОСОБА_5 , пасажир автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 від отриманих травм загинув на місці події.

Причиною дорожньо транспортної події та наслідків, що настали, є порушення вимог п. 10.1 ПДР України з боку водія ОСОБА_5 , а саме:

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити вказану дорожньо-транспортну пригоди шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В діях ОСОБА_5 вбачаються порушення вимог п.10.1 ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної події.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У вчиненні правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вергуни Лубенського району Полтавської області, українець, громадянин Російської Федерації, має посвідку на постійне місце проживання на території України № НОМЕР_1 від 30.08.2018, не одружений, утриманців не має, з середньою освітою, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця пригоди, план схемою до нього, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , копії протоколів яких додаються до клопотання.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, адвоката, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 286-1 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засоби на строк від п`яти до десяти років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваний розуміє невідворотність свого покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі. Вказане також свідчить про можливість вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення, оскільки він не позбавлений посвідчення водія.

При вирішенні питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прошу суд врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органів слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення;

- особиста порука на адресу слідчого управління та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 ;

- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що буде неможливо запобігти спробам підозрюваного з метою уникнути покарання за вчинення злочину, залишити місце, визначене судом, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи зазначене та передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення що призвело до загибелі людини, дає право суду не застосовувати альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, тому слідчий суддя не визначає розмір застави.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:
клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 02.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вергуни Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина Російської Федерації, маючого посвідку на постійне місце проживання на території України № НОМЕР_1 від 30.08.2018, не одруженого, утриманців не маючого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, строк рахувати з 14 год. 00 хв. 02.06.2021 року по 14 год. 00 хв. 31.07.2021 року. ( в межах строку досудового розслідування).
Взяти під варту негайно в залі суду.
Строк дії ухвали суду до 31.07.2021.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Зобовязати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу утримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про взяття під варту.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1