У Х В А Л А
с у д о в о г о з а с і д а н н я

25.08.2021 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000413 від 17.10.2020 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, українця, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 06.09.2018 р. Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 і ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :
У провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000413 від 17.10.2020 р. відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні та у письмовому клопотанні просить про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Клопотання мотивує тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу на досудовому розслідуванні та в суді продовжують існувати, останній обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, не працює, неодружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, перебував на профілактичному обліку як злісний порушник, під час утримання в УВП № 9 м. Ужгород, а також при відбуванні покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія № 41» допускав порушення вимог режиму утримання, звільнившись 12.06.2020 р. з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, а знову 16.10.2020 р. скоїв злочин, зокрема, під час дії встановленого йому ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2020, адміністративного нагляду, а відтак, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений ним злочин, а також перешкодити повному, всебічному і неупередженому проведенню судового слідства у кримінальному провадженні, інше, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобіжить ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 в суді просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, вказав, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, є формальними, докази на їх підтвердження відсутні, обвинувачений наміру ухилятись від суду не має, має постійне місце проживання, тому просить у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника ОСОБА_5 .
Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 30.10.2020 р. обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк до 27.12.2020 р. включно.
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 30.06.2021 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.08.2021 р. включно.
За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.
Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.
Прокурор в суді довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, отже у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні злочину, перебуваючи під адміністративним наглядом, наведене свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде перешкоджати кримінальному провадженню, не вчинить іншого кримінального правопорушення та не буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків.
Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.
Не вдаючись до детального аналізу оцінки дій винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, суд повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів, характер та тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відсутність у нього соціальних зв`язків і постійного місця роботи, суд вважає, що ризики, на які вказує прокурор є наявними і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як про це просить захисник, не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 під час судового розгляду провадження, а тому йому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, як про це клопоче прокурор, оскільки, у порядку ч. 4 ст. 183 КПК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Також, суд зазначає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, як про це просить захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не зможе забезпечити виконання останнім його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 193, 194, 196, 331 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до 21.10.2021 року, включно.
Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1