Справа № 348/124/20
Провадження № 11-сс/4808/222/21
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника Переріслянської сільської ради ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2021 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2021 року задоволено частково клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту в порядку ст.ст.170, 171 КПК України. Накладено арешт на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області та навчальних закладів підпорядкованих Переріслянській сільській раді ОТГ, а саме: Фитьківського закладу дошкільної освіти «Сонечко» Переріслянської сільської ради ОТГ; Гаврилівського закладу дошкільної освіти «Незабудка» Переріслянської сільської ради ОТГ; Переріслянського закладу дошкільної освіти «Золота рибка» Переріслянської сільської ради ОТГ; Переріслянського ліцею Переріслянської сільської ради ОТГ; Фитьківського ліцею Переріслянської сільської ради ОТГ; Волосівського ліцею Переріслянської сільської ради ОТГ; Гаврилівського ліцею Переріслянської сільської ради ОТГ із забороною розпоряджатися та користуватися обладнанням охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони зазначених приміщень

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, представник Переріслянської сільської ради ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про арешт майна відмовити.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Зокрема вказує, що під час розгляду клопотання ОСОБА_8 слідчим суддею не встановлено жодних обставин, які б вказували на небезпеку потенційного приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі зазначеного в клопотанні майна Переріслянською сільською радою чи підпорядкованими їй закладами освіти.

Не погоджується з висновком слідчого судді про те, що згідно висновку №01/02/21 від 23.02.2021 року за результатами експертизи у сфері інтелектуальної власності в кримінальному провадженні №0000002 встановлено, що в системах охорони та відео спостереження, які встановлені в сільській раді та закладах освіти Переріслянської сільської ради використано кожну ознаку незалежного пункту формули корисної моделі за патентом та підтверджено неправомірне використання. В даному випадку факт використання корисної моделі «Охоронна система «Аресконт» не ставився перед експертом і не міг бути поставлений, оскільки є прерогативою технічної експертизи, яка в даному кримінальному провадженні не проводилась. А висновок експерта №01/02/21 від 23.02.2021 року являє собою розрахунок розміру майнової шкоди, який нібито був нанесений ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор вважав, що відсутні правові підстави для накладення арешту на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області та підпорядкованих їй навчальних закладів;

- заявник ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що заявник ОСОБА_8 є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000002 від 31.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.177 КК України. Досудове розслідування проводиться слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

22 червня 2021 року ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області та підпорядкованих їй навчальних закладів, із забороною розпоряджатися та користуватися обладнанням та передати на відповідальне зберігання обладнання потерпілому ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтовував тим, що він звернувся до Надвірнянського районного суду з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди в розмірі 2261374,00 грн. з Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області, завданої використанням запатентованої ним корисної моделі «Охоронна система «Аресконт» з метою здійснення охорони та відеоспостереження в Переріслянській сільській раді та підпорядкованих їй навчальних закладах. А тому вважав, що є всі правові підстави для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення цього цивільного позову. Водночас ОСОБА_8 у клопотанні вказав, що обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження визнано постановою слідчого речовим доказом, а тому необхідно накласти на нього арешт з метою забезпечення його збереження.

Задовольняючи частково клопотання ОСОБА_8 про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на зазначене майно переслідує мету його збереження як речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, отже необхідність в накладенні арешту на нього є очевидною.

Зі змісту пояснень заявника ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції вбачається, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно досліджував матеріали кримінального провадження, які були надані прокурором.

Таким чином, судом першої інстанції було грубо порушено принцип змагальності сторін, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, послався на дані, які стали йому відомі під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і які не були відомі сторонам.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Однак, зазначених вимог закону цивільний позивач, який вніс клопотання про арешт майна, та слідчий суддя не дотрималися.

Так, в матеріалах провадження відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_8 має процесуальний статус цивільного позивача або потерпілого. Відсутність достатніх та належних даних в матеріалах провадження не дозволяє встановити процесуальне становище інших заінтересованих у розгляді клопотання осіб , визначити їх повноваження та з`ясувати правовий статус майна на яке накладається арешт.

У клопотанні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як убачається з матеріалів судового провадження, клопотання про арешт майна подано ОСОБА_8 , з метою збереження майна як речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Так, цивільний позивач, відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, має право звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна тільки у випадку, коли ставиться питання про арешт цього майна з метою забезпечення цивільного позову. У всіх інших випадках таким правом наділений лише прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

Що стосується іншої мети, яка зазначена у клопотанні цивільного позивача про арешт майна, а саме забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то в цьому випадку слід звернути увагу на те, що в ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, що арешт із такою метою може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Проте, в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що у цьому кримінальному провадженні було повідомлено комусь про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, а також відсутні відомості, що дане кримінальне провадження здійснюється щодо Переріслянської сільської ради, у зв`язку з чим за наявними матеріалами провадження арешт на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області та підпорядкованих їй навчальних закладів, не може бути накладений з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, оскільки це суперечить правовій підставі такого арешту, визначеній в ч. 6 ст. 170 КПК України.

При цьому, задовольняючи згадане клопотання слідчим суддею залишено поза увагою те, що в матеріалах провадження відсутні дані про наявність цивільного позову, тобто відсутня мета для накладення арешту на вищезгадане майно, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Колегія судді звертає увагу на те, що особа, яка заявляє клопотання про накладення арешту на майно повинна не тільки чітко вказати правові підстави для прийняття відповідного рішення, а й довести наявність відповідних правових підстав для задоволення клопотання.

Разом з тим, матеріали провадження не містять ніяких додаткових даних окрім клопотання про накладення арешту на майно.

Зокрема, в матеріалах провадження відсутні дані, які дозволяють встановити, що в ЄРДР дійсно внесені відповідні відомості про вчинення правопорушення, встановити процесуальне становище заявника ОСОБА_8 та інших, заінтересованих у розгляді клопотання, осіб, встановити наявність заявленого в даному кримінальному провадженні цивільного позову та правовий статус майна, на яке судом було накладено арешт та інші дані, які мають істотне значення для розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку вирішується питання про накладення арешту на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області та навчальних закладів підпорядкованих Переріслянській сільській раді ОТГ. Вказане обладнання охоронної сигналізації та відео спостереження повинно використовуватись з метою забезпечення безпеки навчальних закладів, а тому безпідставне необґрунтоване рішення про накладення арешту на вказане майно може завдати істотної шкоди суспільним інтересам.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника Переріслянської сільської ради ОСОБА_9 , задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , як такого, що внесено до суду з порушенням ч. 3 ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Переріслянської сільської ради ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2021 року про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170, 171 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5