Номер провадження: 11-сс/813/837/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 20 травня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000484 від 24 березня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 39 днів до 27 червня 2021 року, в межах строку досудового розслідування

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що матеріали кримінального провадження не містять жодних належних доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому потерпілий вказує на непричетність ОСОБА_8 до вчинення відносно нього злочину.

Захисник зауважила, що з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не знайомий.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 має посвідку на тимчасове проживання на території України та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення, має цех для випікання хлібу, що свідчить про наявність у нього постійного доходу.

Також ОСОБА_8 одружений, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та має постійних клієнтів, які купують у нього хліб, з якими перебуває у дружніх відносинах.

Крім того, ОСОБА_8 активно сприяє розкриттю злочину та надає покази.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України за кваліфікуючими ознаками вимагання з погрозою насильства над потерпілим за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в березні 2021 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_11 діючи умисно, вступив у злочинну змову з ОСОБА_12 , спрямовану на викрадення ОСОБА_13 та на незаконне позбавлення волі останнього з корисливих мотивів, для подальшої вимоги грошових коштів у особливо великих розмірах в ОСОБА_14 , за повернення викраденого ОСОБА_13 .

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_11 сумісно ОСОБА_12 , залучили до злочину виконавців ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , розподілили між останніми обов`язки, визначили об`єкт посягання, розробили план вчинення злочину.

В подальшому в невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 вступили в попередню злочинну змову, направлену на незаконне викрадення громадянина ОСОБА_13 з корисливих мотивів та з метою вимагання грошових коштів в особливо великих розмірах з батька останнього ОСОБА_14 , з погрозою вбивства його сина у випадку невиконання їх вимог, розподіливши злочинні ролі наступним чином: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 викрадають ОСОБА_13 та незаконно позбавляють волі, вимагаючи з ОСОБА_13 передати грошові кошти ОСОБА_8 за звільнення сина, погрожуючи при цьому вбивством останнього у випадку невиконання їх вимог.

Реалізуючи злочинну змову, 23.03.2021 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 приїхали на автомобілі «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає потерпілий, та почали його очікувати в районі даного будинку з метою викрадення.

24.03.2021, приблизно о 2 год., ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_18 побачили ОСОБА_13 , який йшов біля будинку АДРЕСА_3 , після чого продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 викрали ОСОБА_13 , тобто протиправно, відкрито захопили останнього та проти його волі заштовхали в салон вищевказаного автомобіля, на якому, незаконно, позбавивши його волі, перевезли до міста Києва, де протиправно, з корисливих мотивів, проти волі ОСОБА_13 утримували останнього в кв. АДРЕСА_4 .

При цьому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу спрямованого на отримання грошових коштів в особливо великих розмірах від ОСОБА_14 за звільнення його сина - ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , приблизно об 11 год. 24.03.2021, здійснили телефонний дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_14 з абонентським номером НОМЕР_2 , з вимогою передачі грошових коштів в сумі 1 000 000 доларів США з погрозою вбивства його сина ОСОБА_13 , якого вони викрали та незаконно позбавили волі, у випадку невиконання вимог викрадачів. ОСОБА_14 відповів їм, що таких грошових коштів у нього не має, після чого в подальшому ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 неодноразово здійснювали телефонні дзвінки за вказаним абонентським номером, погодившись звільнити ОСОБА_13 за 100 000 доларів США, що останній повинен був передати ОСОБА_8 , якому необхідно зателефонувати за номером 063-191-1813, погрожуючи вбивством ОСОБА_13 у випадку невиконання їх вимог, на що ОСОБА_14 через дані погрози погодився.

25.03.2021 року, приблизно о 19 годині, ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_8 за номером 063-191-1813, після чого останній, реалізуючи злочинну змову, телефоном повідомив, що дані кошти в сумі 100 000 доларів США необхідно передати йому 26.03.2021 на просп. Небесної Сотні в м. Одесі.

26.03.2021, приблизно о 12 год. 45 хв., біля АЗС «AMIC» за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні,95 в м.Одесі ОСОБА_14 передав ОСОБА_8 за звільнення свого сина ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 537 500 грн. та 37 000 доларів США, що є особливо великим розміром, після чого ОСОБА_8 був затриманий співробітниками поліції.

Потім, цього ж дня, приблизно о 13 год., співробітники поліції звільнили ОСОБА_13 з кв. АДРЕСА_4 , де останнього незаконно проти його волі утримували ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_19 ті ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_5 під час якого були вилучені грошові кошти, що були призначені для виплати викупу за потерпілого ОСОБА_13 , який проведено за участі ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

З клопотання слідчого убачається, що для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ще ряд процесуальних дій, зокрема: встановити та допитати можливих свідків, які володіють інформацією, щодо обставин вчиненого злочину, отримати відповіді на запити, з приводу законності перебування підозрюваних осіб на території України, отримати повну характеризуючу інформацію на підозрюваних, отримати результати проведення низки призначених судових експертиз.

Провести вказані слідчі дії у встановлений законом термін не представляється можливим, у зв`язку зі складністю кримінального провадження, з урахуванням кількості підозрюваних, щодо яких здійснюється провадження, з урахуванням великого обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування, а також те, що 5 із 7 підозрюваних осіб є громадянами іншої держави та не володіють українською мовою, що потребує залучення до кожної процесуальної дії за їх участі перекладача.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, апеляційний суд переконаний, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1), 3) та ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Так ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за який у разі доведеності вини, йому може загрожувати реальне покарання позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

За таких обставин продовжує існувати ризик того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказаний ризик підтверджується і тим, що ОСОБА_8 є громадянином Республіки Азербайджан, а тому у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній матиме безперешкодну можливість залишити територію України з метою уникнення кримінального переслідування.

Аналізуючи характер та обставини злочину, якій інкримінується ОСОБА_8 і був вчинений у співучасті з іншими особами, апеляційний суд вважає, що перебуваючи на свободі підозрюваний може впливати на потерпілого ОСОБА_13 , оскільки йому відомо місце його проживання та може впливати інших свідків у кримінальному провадженні., з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 одружений та має постійне місце проживання на території м.Чорноморськ Одеської області, апеляційний суд визнає, що вказані обставини характеризують його з позитивного боку, проте не зменшують існування вищезазначених ризиків.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не представляється можливим.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1), 3) ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу

захисника ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 39 днів, до 27 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4