У Х В А Л А

07 квітня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
перекладача - ОСОБА_11 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та клопотання громадянки ОСОБА_12 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав викладених в клопотанні та, зокрема, з підстав існування ризиків, відсутності доказів про їх зменшення та відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Відносно клопотання прокурора, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт, а також вказав, що ризики на які посилається сторона обвинувачення жодним чином не підтверджені в судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , дослідивши зміст клопотання, а також матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи сторін, повно та всебічно оцінивши обставини на які вони посилаються, суд встановив таке.

02 травня 2020 року слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області постановив ухвалу якою частково задовольнив клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначивши розмір застави у розмірі 477 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 1 002 654, 00 (один мільйон дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28.05.2020 р. ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 скасовано.
Постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - задоволено частково.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначено ОСОБА_4 розмір застави 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 315 300 (триста п`ятнадцять тисяч триста) гривень для внесення на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду. Також покладено на ОСОБА_4 ряд обмежень в разі внесення застави.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.05.2020 р. строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 25.07.2020 р.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.07.2020 р. строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 10.09.2020 року.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09.09.2020 р. строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 08.11.2020 року.
Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 03 січня 2021 року.
Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 14 лютого 2021 року.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.
Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 13 квітня 2021 року.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Станом на даний час обставини, зазначені у вищевказаних судових рішеннях, про обрання та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , які перевірені судом апеляційної інстанції, не змінилися, даних, котрі давали б підстави для зміни запобіжного заходу сторонами кримінального провадження суду не надано.
Зважаючи на вказане, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у їх взаємозв`язку з можливими ризиками переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, передбаченими у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановленими в попередніх та вищевказаних по тексту рішеннях судів, суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Поряд з цим, при постановленні цієї ухвали суд не бере до уваги ризики на які посилається прокурор передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, про застосування якого просила сторона захисту.
Суд констатує, що стороною захисту в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт в судовому засіданні не подано жодного доказу, що унеможливлює прийняття рішення про задоволення такого клопотання.
Таким чином, клопотання прокурора належить задовольнити.
При вирішенні клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна, судом заслухано думки сторін, щодо доцільності розгляду клопотання в цьому судовому засіданні та доцільності скасування арешту накладеного на таке майно:
Стартовий пакет оператора «Lifecell» № +49;
Стартовий пакет оператора «Lifecell» № ;
Стартовий пакет оператора «Lifecell» № +91;
Стартовий пакет оператора «Lifecell» № +65;
Стартовий пакет оператора «Lifecell» № +69;
Сім карту оператора «Lifecell» № НОМЕР_1 ;
Коробку з-під мобільного телефону марки «Samsung J3» серійний номер № НОМЕР_2 ;
Мобільний телефон марки IPhone білого кольору серійний номер IMЕІ НОМЕР_3 із сім картою № НОМЕР_4 ;
Мобільний телефон марки IPhone чорного кольору серійний номер ІМЕІ НОМЕР_5 із сім картою № НОМЕР_6 ;
Стартовий пакет оператора «Lifecell» № НОМЕР_7 ;
Пластикову карту «SERIESI» № НОМЕР_8 ;
Планшет «Samsung» чорного кольору;
Планшет сірого кольору марки «Huawei»;
Флеш-накопичувач «Transend» об`ємом 32 Гб № ;
Системний блок чорного кольору «CHIEFTEC».
Так, прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання може бути розглянуто в цьому судовому засіданні, одночасно заперечував щодо задоволення клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна, з причин того, що зазначене майно визнано у кримінальному провадженні речовими доказами, підстав для скасування накладеного на них арешту немає.
Сторона захисту вважала, що розгляд даного клопотання в цьому судовому засіданні є передчасним, оскільки судом не закінчено дослідження речових доказів у справі, поряд з цим захисники, яких підтримали, обвинувачені, вказали, що після дослідження речових доказів, судом може бути вирішено клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна та доцільно його задовольнити частково, передавши речові докази зазначені в клопотанні на відповідальне зберігання ініціатору клопотання.
Вислухавши доводи сторін, суд доходить висновку про можливість розгляду клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна в сьогоднішньому судовому засіданні з метою дотримання розумних строків розгляду такого клопотання, а також зважаючи на висловлені позиції сторін, щодо строку розгляду цього клопотання в попередніх судових засіданнях.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, інші речі, набути кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, майно на яке накладено арешт та про скасування якого просить ОСОБА_12 , визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого СУ ГУНП у Тернопільській області від 05 червня 2020 року.
Судом на даний час не закінчено дослідження речових доказів у справі, що подаються стороною обвинувачення, а тому, на переконання суду, клопотання ОСОБА_12 є передчасним та в його задоволенні належить відмовити.
Обґрунтування прийняття такого рішення судом перекликається з загальною засадою кримінального провадження передбаченою статтею 26 КПК України диспозитивність, яка передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.
Крім цього, суд констатує, що приписами ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Виходячи з аналізу вказаної норми процесуального закону, вбачається, що долю речових доказів у справі може бути вирішено судом лише при постановленні обвинувального або виправдувального вироку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 100, 170-174, 176-178, 183, 318, 331, 369-372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Молдова, жителю АДРЕСА_1 , громадянину Республіки Молдова, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 185 КК України, продовжити на шістдесят днів з 07 квітня 2021 року до 24.00 години 06 червня 2021 року.
В задоволенні клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна відмовити.
Судовий розгляд відкласти на 11 годину 50 хвилин 5 травня 2021 року та провести його в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду Вінницької області.
В судовий розгляд викликати прокурора, обвинувачених, захисників, перекладача.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1