ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/637/21 Справа № 182/90/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018, відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Запоріжжя
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2021 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на свідків з метою зміни показань. Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 з 08 січня 2019 року до 02 квітня 2021 року перебував у розшуку і затриманий у м.Кропивницькому. Крім того, підозрюваний не має постійного місця проживання - він зареєстрований в м.Запоріжжі, а проживає в м.Кропивницькому, в квартирі, яку винаймає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прокурором не надано слідчому судді доказів, на підставі яких можливо оцінити обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , та набуття ним статусу підозрюваного, оголошення підозрюваного у розшук та наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України. Вказує на те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що

ОСОБА_8 тривалий час не мешкає у м.Запоріжжі, оскільки працює у м.Кропивницькому, де постійно проживає разом зі своєю цивільною дружиною та дитиною без реєстрації по АДРЕСА_2 , від органів досудового розслідування та суду не переховувався, а про наявність кримінального провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень не був обізнаний. Звертає увагу на те, що повідомлення про підозру було вручено батьку підозрюваного - ОСОБА_9 , втім, підозрюваний зареєстрований у АДРЕСА_1 , а його батько зареєстрований у АДРЕСА_3 , а отже, за таких умов, вручення повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї підозрюваного, який не мешкає зі своїм батьком, не відповідає вимогам ч.2 ст.135 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 05 січня 2019 року батькові ОСОБА_8 - ОСОБА_9 вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що виразилося у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, у зв`язку з тим, що
ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування та його місцезнаходження невідоме.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 16 січня 2019 року, який повідомив про події, що сталися 02 січня 2019 року приблизно о 16:00 год. в кафе-барі ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 січня 2019 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 , як особу, що 03 січня 2019 року в кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 наніс йому ножові поранення; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03 січня 2019 року, яка підтвердила фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення; висновком експерта №52 від 14 січня 2019 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я людини, інкримінований йому злочин за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, крім того, з місця вчинення злочину зник, у зв`язку з чим відповідно до постанови слідчого від 08 січня 2019 року був оголошений в розшук, постійного місця проживання не має, оскільки зареєстрований в м.Запоріжжі, а проживає в м.Кропивницькому в квартирі, яку винаймає, офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни змісту їх показань на його користь.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо посилання захисника, що прокурором не надано доказів щодо наявності обґрунтованої підозри, слід зазначити, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж «переконання поза розумним сумнівом», та вимагає меньшої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд зазначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, могла вчинити злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею та апеляційним судом під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.
Щодо доводів захисника, що вручення повідомлення про підозру батькові ОСОБА_8 - ОСОБА_9 є незаконним, слід зазначити, що вручення повідомлення про підозру в зазначеному кримінальному провадженні, відбулось відповідно до вимог ч.1 ст.278, ч.3 ст.111, ч. 2 ст.135 КПК України.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_8 працює у м.Кропивницькому, де постійно проживає разом зі своєю цивільною дружиною та дитиною без реєстрації по АДРЕСА_2 , слід зазначити, що на підтвердження зазначених обставин, захисником не надано жодних підтверджуючих документів.
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2021 року про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4