Провадження № 11-сс/4820/456/21
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
третьої особи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2021 року за №0000565 за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2021 року клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького задоволено. Накладено арешт з тимчасовим позбавленням права відчуження на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно з відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є речовим доказом. А тому, з метою забезпечення його збереження, арешт майна в даному випадку є виправданим та відповідає вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити, зобов`язати слідчого, прокурора повернути зазначене майно.

Ухвалу вважає незаконною та необгрунтованою, такою, що постановлена з порушенням вимог КПК України.

На його думку, слідчий суддя передчасно наклав арешт на вказаний автомобіль, оскільки жодній особі не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, відсутні.

Зазначає, що накладення арешту на вказаний транспортний засіб обмежує реалізацію його особистих потреб.

Вказує на відсутність наміру відчуження вказаного транспортного засобу, або вчиняти інші дії, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, думку прокурора про його законність та обґрунтованість, пояснення третьої особи ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

На думку колегії суддів, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора щодо накладення арешту на транспортний засіб, слідчий суддя у повній мірі врахував положення ст.ст. 170 - 173 КПК України.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна (ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 06.06.2021 року близько 16 год. 16 хв. у м. Хмельницький по вул. Пілотська, 1 працівниками УПП в Хмельницькій області, під час перевірки документів на автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_7 було виявлено ознаки знищення номера кузова автомобіля. Згідно з відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вищевказаний автомобіль належить громадянці ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

06.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0000565 за ст. 290 КК України.

Постановою дізнавача СД ВнП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 06.06.2021 року вищевказаний автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя правильно виходив з того, що даний транспортний засіб має доказове значення у кримінальному провадженні, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливого його знищення, пошкодження, приховування, передачі чи відчуження, а також з метою проведення в подальшому експертиз є достатньо правових підстав для накладення на нього арешту.

Отже, з урахуванням викладеного, арешт вилученого майна в даному конкретному випадку є доцільним та виправданим.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні клопотання щодо накладення арешту на вищезазначене майно слідчий суддя дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення даного питання та прийшов до правильного висновку про необхідність його задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя передчасно наклав арешт на транспортний засіб, оскільки по даному кримінальному провадженню жодну особу не повідомлено про підозру не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися, та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Як вбачається із матеріалів провадження, зазначене майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , перебувало у володінні ОСОБА_7 , про що останній підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду. Тому, враховуючи вищевказані вимоги закону, суд обґрунтовано наклав арешт на вказаний автомобіль.

Посилання на відсутність ризиків приховування, знищення, пошкодження, втрати, відчуження колегія суддів до уваги не бере. Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених ним в судовому засіданні апеляційного суду, оскільки вказаний транспортний засіб є речовим доказом у справі. До того ж, накладення арешту на майно є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Твердження апелянта про те, що накладення арешту на автомобіль обмежує реалізацію його особистих потреб не заслуговують на увагу суду, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільців майна з метою запобігання його знищення, перетворення та відчуження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності наміру відчужувати, приховувати даний транспортний засіб, або вчиняти інші дії, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, не заслуговують на увагу, оскільки його відсутність на даний час не може гарантувати виникнення такого у подальшому, у процесі досудового розслідування справи.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2021 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4