Справа № 127/6298/21
Провадження №11-сс/801/221/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000164 від 11.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за клопотанням старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Вінниця, громадянина України,

зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

проживаючого: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10

на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60діб, тобто до 10.05.2021 року, з одночасним визначенням застави в

межах 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень, -

в с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000164 від 11.02.2021 ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, ОСОБА_11 на початку липня 2020 року створив та очолив організовану злочинну групу, до постійного складу якої ввійшли: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та до якої періодично залучались для виконання певних функцій ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 .

Діючи з прямим умислом, спрямованим на реалізацію розробленого єдиного плану злочинної діяльності, з метою заволодіння якомога більшою сумою коштів Фонду, володіючи інформацію з Реєстру відшкодування вкладникам для здійснення виплат, з початку липня 2020 року підшукували сторонніх осіб для залучення як співучасників до складу організованої групи, у невстановлених слідством місці та на технічному обладнанні підробляли документи під дійсними анкетними даними вкладників та направляли цих осіб за грошову винагороду до банків агентів Фонду.

Останні, використовуючи підроблені документи, видавали себе за вкладників та вводили в оману працівників банку та, опосередковано Фонд, отримували кошти за вкладами, які передавали членам організованої групи ОСОБА_11 та ОСОБА_15 для подальшого розпорядження на власний розсуд, у тому числі для одержання своєї частини незаконної винагороди.

Так, частиною 1 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 22.02.2012 № 4452-VI (далі Закон) встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначено повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно частини 3 статті 3 Закону, Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах державних банках.

Відповідно до пункту 3 розділу I Положення «Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2014 № 14 (далі Положення), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктами 5, 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру. Виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.

Згідно пункту 8 розділу ІІІ Положення виплата зазначеній особі здійснюється тільки після отримання банком-агентом письмового повідомлення від Фонду про дозвіл щодо виплати коштів.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що, діючи відповідно до розробленого плану злочинної діяльності, відомого всім учасникам організованої групи, ОСОБА_11 , виконуючи роль організатора та лідера групи, змінив учасників злочину, залучивши до складу організованої групи ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , з покладенням на них функцій водія та проведення інструктажу з підшуканими для злочину особам щодо їхньої поведінки у банківських установах.

Так, отримавши невстановленим слідством способом інформацію з Реєстру відшкодувань вкладникам Фонду щодо вкладника та грошових вкладів ОСОБА_16 та інформацію про отримання банком-агентом АТ «Державний ощадний банк України» письмового повідомлення від Фонду про дозвіл на виплату коштів за вкладами ОСОБА_16 в сумі 191000 гривень, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами Фонду за вкладами ОСОБА_16 , ОСОБА_11 надав вказівку ОСОБА_13 на організацію відправки 04.09.2020 підшуканої особи ОСОБА_17 до м. Києва для отримання за підробленими документами від імені вкладника ОСОБА_16 у банківській установі АТ «Державний ощадний банк України» вищевказаних грошових коштів.

ОСОБА_13 , виконуючи покладені на нього функції щодо пошуку співучасників злочину та організації їх відправки автомобільним транспортом до місця знаходження банків-агентів Фонду, 02.09.2020 повідомив підшуканій особі ОСОБА_17 про її виїзд 04.09.2020 в м.Київ з метою отримання нею коштів Фонду у банківській системі за підробленими документами.

Надалі, ОСОБА_13 , діючи відповідно до єдиного плану, відомого всім учасникам організованої групи, і вказівок ОСОБА_11 , надав усну вказівку учаснику групи ОСОБА_10 доставити 04.09.2020 ОСОБА_17 своїм автомобілем марки та моделі DACIA LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 , з м. Вінниці до м. Києва. При цьому, ОСОБА_13 , з метою надання ОСОБА_17 інформації щодо виконання нею певних функцій під час перебування в установі банку, надав вказівку ОСОБА_10 про проведення з нею під час спільної поїздки до м. Києва інструктажу.

ОСОБА_10 , виконуючи покладені на нього функції, за вказівкою ОСОБА_13 04.09.2020 під час поїздки до м. Києва провів інструктаж з ОСОБА_17 щодо її поведінки в установі банку видаючи себе під іменем вкладника ОСОБА_16 .

Приїхавши до м. Києва, ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_13 зупинився поблизу ресторану «Istanbul», що розташований на площі Перемоги, 3, до якого на автомобілі марки та моделі «Audi А6», номерний знак НОМЕР_2 , за вказівкою ОСОБА_11 , під`їхав учасник організованої групи ОСОБА_15 .

ОСОБА_15 , продовжуючи виконувати єдиний злочинний заздалегідь відомий усім учасниками організованої групи план, виконуючи свої функції по перевезенню підшуканих осіб до банківських установ для незаконного отримання грошових коштів Фонду за підробленими документами та проведення з останніми інструктажу з приводу їх поведінки в приміщеннях зазначених установ від імені вкладників, 04.09.2020 біля 14 год. 45 хв. привіз ОСОБА_17

на своєму автомобілі до будівлі відділення НОМЕР_3 АТ «Державний ощадний банк України», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 179, неподалік якої їх очікував ОСОБА_12 .

Під час приїзду ОСОБА_15 з ОСОБА_17 до зазначеного відділення банку, ОСОБА_15 відразу в салоні автомобіля передав ОСОБА_17 виготовлений в невстановленому слідством місці та на невстановленому технічному обладнані паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 із вклеєної фотокарткою ОСОБА_17 , в якому остання, за вказівкою ОСОБА_15 виконала підпис в графі власника паспорту.

ОСОБА_12 , діючи згідно заздалегідь відомого всім учасникам організованої групи злочинного плану, виконуючи свою супроводу підставних осіб як вкладників до банків-агентів Фонду та у наданні їм допомоги в оформленні документів у приміщеннях банківських установ з метою отримання грошових вкладів, після проведення в салоні автомобіля в присутності ОСОБА_15 інструктажу з ОСОБА_17 щодо її поведінки у відділенні банку від імені вкладника ОСОБА_16 , здійснив супровід ОСОБА_17 до каси, яка знаходиться в приміщенні даного відділення АТ «Державний ощадний банк України».

ОСОБА_17 за вказівкою членів організованої групи, видаючи себе за ОСОБА_16 , шляхом введення в оману працівників банку з метою отримання відшкодування вкладу, надала працівнику банку для ідентифікації та верифікації особи підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 . Після чого отримала в касі банку грошові кошти в сумі 191000 гривень за вкладом ОСОБА_16 .

ОСОБА_12 , знаходячись біля відділення банку та володіючи інформацією про отримання у незаконний спосіб вищевказаної суми коштів, здійснив супровід ОСОБА_17 до вищевказаного автомобіля марки «Audi», в якому вона за вказівкою ОСОБА_15 передала йому отримані в банківській установі грошові кошти в сумі 191000 гривень та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 .

Після цього, ОСОБА_15 , відповідно до єдиного злочинного плану, привіз ОСОБА_17 на своєму автомобілі до будівлі універмагу «Україна», що розташований на площі Перемоги, 3 м. Києва, біля якої на своєму автомобілі марки та моделі DACIA LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 , їх очікував ОСОБА_10 , який будучи обізнаним про досягнуту мету організованої групи, на виконання єдиного плану злочинної діяльності, відвіз ОСОБА_17 на своєму автомобілі в м. Вінницю, та за вказівкою ОСОБА_13 передав ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 2000 гривень в якості грошової винагороди за виконану роботу.

У результаті умисних, протиправних дій, спрямованих на заволодіння коштами шляхом обману, організована група у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 заподіяла Фонду гарантування вкладів фізичних осіб майнову шкоду в сумі 191000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене організованою групою.

11.03.2021 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190КК України.

Старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 звернувся до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні №0000164 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 10.05.2021 року, з одночасним визначенням застави в межах 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, офіційно не працює, раніше не судимий та має на утримані двох дітей. Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може впливати на свідків та інших підозрюваних, з метою зміни ними показів під час досудового розслідування та судового розгляду, а також може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя враховував розмір завданої шкоди потерпілим.

Вимоги апеляційної скарги особи, що її подала.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 відносно ОСОБА_10 , просить винести нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вимоги мотивує тим, що підозра ґрунтується на домислах та припущеннях досудового розслідування. Не вказано обставин, на підставі яких суддя дійшов до висновку, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Під час розгляду клопотання слідчого ні слідчим, ні прокурором не надано доказів того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Суддею не прийнято до уваги стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_10 його бездоганні характеристики, відсутність судимостей.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити ухвалу без змін.

Підозрюваний ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу останнього.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 - не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Обґрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 11.02.2021 ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України .

11.03.2021 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190КК України.

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_10 може бути причетним до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Стосовно ж наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, те, що підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, має на утриманні дітей, на даний час не працює, та дійшов вірного висновку, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_10 може перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, інших підозрюваних, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник підозрюваного ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не є підставою для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених слідчим у клопотанні.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 своїми діями показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення, проявив самовпевненість у безкарності за свої вчинки, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, що в подальшому ускладнить проведення слідчих дій.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 та запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі не є підставою для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених слідчим у клопотанні.

Докази проблем зі станом здоров`я підозрюваного відсутні.Твердження захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні злочину особливо тяжкого, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст.182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , характеру кримінального правопорушення, а також, враховуючи, що адвокатом та підозрюваним не доведено виключного випадку та необхідності заміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчий суддя при визначенні розміру застави прийшов до вірного висновку, визначивши ОСОБА_10 заставу в розмірі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, вважає, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60діб, тобто до 10.05.2021 року, з одночасним визначенням застави в межах 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4