Дата документу 16.06.2021 Справа № 318/1232/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 318/1232/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1162/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Василівського районного суду Запорізької області,

розглянула 16 червня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком до 23 липня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, ризик переховування ОСОБА_7 не існує, оскільки судом в ухвалі не наведено доказів, а тому відсутні законні підстави вважати, що останній раніше переховувався чи буде переховуватися від слідчого чи суду. Вказує, що вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення ОСОБА_7 не збирається, і протилежному немає доказів. Ризик незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні не існує, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів такого впливу сторона обвинувачення не надала. Крім цього, в ухвалі суду, в порушення вимог статті 196 КПК України, відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де він зареєстрований в установленому порядку, закордонного паспорту не має, переховуватися від суду не бажає. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомленим про час і дату судового засідання не з`явився, обвинувачений, також будучи належним чином сповіщений про апеляційний розгляд, клопотань про особисту участь не заявляв, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та обвинуваченого, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження досягненням дієвості цього провадження через недопущення переховування обвинуваченого, здійснення ним незаконного впливу на потерпілих та свідків та продовження злочинної діяльності.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Положеннями ст.ст. 331, 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та продовжити злочинну діяльність, колегія суддів погоджується, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за які, у разі визнання його винним, передбачено покарання на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

При цьому, слід зауважити, що судова колегія тяжкість висунутого обвинувачення оцінює у сукупності з іншими обставинами, зокрема репутацією обвинуваченого, який не працевлаштований, іншою суспільно-корисною працею не займається, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на існування ризиків можливого переховування обвинуваченого, зокрема, через усвідомлення можливої невідворотності покарання, здійснення ним незаконного впливу на потерпілих та свідків та продовження злочинної діяльності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наведені вище ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися та не зменшилися.

На момент розгляду апеляційної скарги захисника даних, які б обґрунтовано вказували на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та на наявність обставин, що могли вплинути на можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, матеріали кримінального провадження не містять та до апеляційної скарги не долучено.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а також існування ризиків, того, що обвинувачений, який міцних соціальних зв`язків не має, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому може загрожувати, в разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих злочинів, може вчинити спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та продовжити злочинну діяльність, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу та дають апеляційному суду підстави прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 23 липня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4