Справа № 182/2377/21
Провадження № 1-кс/0182/494/2021
У Х В А Л А
15.04.2021 м. Нікополь
Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2021 за № 0000156 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

14 квітня 2021 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання дізнавача СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2021 за № 0000156 про арешт майна, а саме автомобіля «Мerсedes Benz СLК 320» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
Відповідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Однак, в порушення вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звертається дізнавач сектору дізнання Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, який не має процесуального права звертатися з таким клопотанням.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого кримінального правопорушення або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З поданого дізнавачем клопотання вбачається, що 13.04.2021 розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 290 КК України.
13.04.2021 по вул. Електрометалургів у м. Нікополі Дніпропетровської області було зупинено легковий автомобіль «Мerсedes Benz СLК 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Під час перевірки було виявлено відсутність VIN коду на кузові автомобіля.
Вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Дізнавач СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «Мerсedes Benz СLК 320» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст. 170, 171 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Клопотання дізнавача не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні.
В клопотанні відсутнє належне правове обґрунтування, що майно на яке слід накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З клопотання дізнавача не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти для забезпечення цивільного позову.
Санкція статті Кримінального Кодексу, якою передбачено відповідальність за вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 290 КК України не передбачає будь-якої, в тому числі і спеціальної, конфіскації майна.
Крім того, із змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів, не вбачається, що в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що в клопотанні дізнавача не зазначені підстави та мета для арешту майна, наявність яких передбачена ст. 171 ч. 2 КПК України, та які підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та які мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішені питання щодо арешту майна.
Згідно ст. 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Також слідчий суддя вважає, що в клопотанні про арешт майна не обґрунтовані співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, дослідивши клопотання дізнавача та надані до нього копії матеріалів слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна, не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам, та подане не уповноваженою на те особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання прокурору Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
Керуючись ст. 132, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання дізнавача СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2021 за № 0000156 про арешт майна, повернути прокурору Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 для усунення недоліків, надавши для цього строк в сімдесят дві години з часу отримання ухвали.
Копію ухвали надіслати прокурору Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1