Номер провадження: 11-кп/813/542/21
Номер справи місцевого суду: 521/1689/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2020 року в кримінальному провадженні №0000055 від 08.01.2020 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -
встановив:

Оскаржуваним вироком районного суду затверджено угоду про визнання винуватості від 30.01.2020 р. укладену між підозрюваним ОСОБА_7 та прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , в присутності захисника ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000055 від 08.01.2020 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вироком суду вирішено питання, щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Знято арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси 11.01.2020 року з водійського посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.12.2017 року.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним за те, що весною 2017 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, замовив у іншої особи, виготовлення завідомо підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення на право керування транспортними засобами категорій В, С1 та С, надавши йому власні анкетні дані, зокрема П.І.П., дату та місце народження, зразок власного підпису, а також власну фотокартку.
В подальшому, у невстановлений слідством час 2019 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, ОСОБА_7 , отримав від іншої особи завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення на право керування транспортними засобами категорії В, С1 та С, видане на ім`я ОСОБА_7 , серія та номер НОМЕР_1 від 12.12.2017 видане ТСЦ 5141 за що останній передав іншій особі грошову винагороду в розмірі 450 доларів США.
Крім того встановлено, що приблизно о 00 годині 05 хвилин 19.11.2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 35 будучи зупиненим під час керування транспортним засобом марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_2 , поліцейським 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_12 , на вимогу останнього в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії В, С1 та С, видане на ім`я ОСОБА_7 , серія та номер НОМЕР_1 від 12.12.2017.
Також встановлено, що приблизно о 16 годині 00 хвилин 08.01.2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 1-Р, будучи зупиненим під час керування транспортним засобом марки «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , поліцейським 6 роти 2 батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_13 , на вимогу останнього в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», предоставив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії В, С1 та С, видане на ім`я ОСОБА_7 , серія та номер НОМЕР_1 від 12.12.2017.
Відповідно до ст. 472 КПК України, між підозрюваним ОСОБА_7 та прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , в присутності захисника ОСОБА_14 , укладена угода про визнання винуватості, оскільки ОСОБА_7 визнав себе винним, у кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

-ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 грн.;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 850 грн. У відповідності до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 грн. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що районним судом вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема судом призначено покарання за вказаними злочинами, яке не передбачене санкціями статей кримінального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши вирок на відповідність вимогам закону, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне застосування районним судом вимог кримінального закону при призначенні покарання є обґрунтованими, з огляду на таке.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який повністю визнав себе винним та розкаявся у вчиненому, вперше притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, призначаючи покарання, районний суд не врахував положення Розділів 10 та 11 Кримінального Кодексу України, якими визначені поняття покарання та його види, а також загальні засади призначення покарання.
Зокрема районний суд, призначив покарання, яке не відповідає покаранню, зазначеному у санкціях ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, а також не відповідає покаранню узгодженому між підозрюваним та прокурором, яке були зазначене в угоді про визнання винуватості від 30.01.2020 року.
З урахуванням наведених обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання апеляційний суд визнає обґрунтованими.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш тяжкого покарання.
При призначенні покарання апеляційний суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Враховуючи те, що прокурор ставить питання про скасування вироку районного суду та ухвалення апеляційним судом нового вироку, яким прокурор просить призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, який на думку апеляційного суду, буде реальним та достатнім для відбиття в особи бажання вчинення повторного злочину, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого підлягає скасуванню, в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку в цій частині.
Апеляційний суд при призначенні покарання враховує обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та повне визнання вини, наявність на утриманні в обвинуваченого малолітньої дитини, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкціями ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України застосувавши положення ч.1 ст.70 КК України.
На переконання апеляційного суду таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та є необхідним й достатнімдля його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , покарання:
- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4