ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1348/21 Справа № 202/1391/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000149 стосовно
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дерезувате Синельниковського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_9
підозрюваної ОСОБА_8
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_11 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 жовтня 2021 року, без визначення розміру застави.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , оскільки є достатні підстави стверджувати, що вона може бути причетною до інкримінованих кримінальних правопорушень, що підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого.
Слідчий суддя, зазначив, що санкція ч. 3 ст 301, ч. 5 ст. 301 КК України, які інкримінуються підозрюваній, визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до трьох років, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин.
Слідчий суддя, враховуючи наявну обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у судовому засіданні та слідчий в клопотанні, враховуючи ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваної, той факт, що остання провину у виготовленні та розповсюдженні з метою збуту порнографічної продукції визнала, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків, потерпілого або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та дотримання покладених на неї процесуальних обов`язків.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційних скаргах захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 зазначає, що правова кваліфікація дій підозрюваної є завищеною і слідчий суддя не пересвідчився в обґрунтованості підозри ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 301 КК України, оскільки аккаунт на якому був розміщений відеоролик за участю дитини, не належить підозрюваним ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Зазначає, що з подружжям ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підозрювані ОСОБА_16 бачились один раз два роки тому і створили тільки два відеофайла за участю всіх осіб, проте це не може свідчити про системне вчинення таких дій. Жодних домовленостей про розподіл прибутку, створення порнографічної продукції з неповнолітніми у них не було.
Посилається на те, що подружжя ОСОБА_16 не затримувались у місті Одеса, де вони на той час перебували, після проведення обшуку їм повідомили про підозру і запропонували приїхати до міста Дніпро для розгляду клопотання про тримання під вартою. Вони не отримували судових повісток, проте самостійно з`явились до суду для розгляду клопотання, тим самим проявили належне виконання своїх процесуальних обов`язків, тому ризик переховування, який слідчий суддя вважав доведеним, є безпідставним.
Стосовно ризику знищення та спотворення речей, то захисник зазначає, що після проведення обшуку, всі речі які мають значення для досудового розслідування були вилучені.
Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судима, позитивно характеризується, має на утриманні сина 2019 року народження, яка наразі знаходиться з малознайомими людьми, у зв`язку з чим їй може бути нанесено невиправної шкоди. За умови утримання дворічної дитини та арешту грошових коштів, вона фізично не має можливості переховуватись від органу досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді всупереч вимогам КПК України, не містить дослідження матеріалів клопотання та обґрунтування висновків слідчого судді, а також з її змісту видно, що слідчий суддя обмежився переліком законодавчих підстав для застосування запобіжного заходу без встановлення їх наявності до конкретної особи ОСОБА_8 .
Вважає, що слідчий суддя не врахував відомості про особу підозрюваної, яка раніше не судима, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, малолітнього сина ОСОБА_17 2019 року народження, який наразі залишився фактично сиротою без батьківського піклування. Також до клопотання не долучені будь-які відомості, які б свідчили про намір ОСОБА_8 переховуватись від органу досудового розслідування та свідчили б про недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисники та підозрювана підтримали апеляційну скаргу захисників і з підстав, викладених у скаргах, просили їх задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою і просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема нічний домашній арешт.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, їх доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг та ухвалу слідчого судді, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані належним чином.
Апеляційний суд встановив, що слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
06 серпня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 ч. 5 ст. 301 КК України (в редакції закону № 1819-VI від 20.01.2010).
Дослідивши матеріали, додані до клопотання та перевіривши висновки слідчого судді, викладені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Стосовно обґрунтованості підозри.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом огляду від 01.03.2021, протоколом огляду від 25.02.2021, протоколом огляду від 10.03.2021, протоколом огляду від 10.03.2021, висновком судово-мистецтвознавчої експертизи № СЕ-19/108-21/2894-МЗ, висновком судово-мистецтвознавчої експертизи № СЕ-19/108-21/3250-МЗ, а також визнавальними показаннями підозрюваної ОСОБА_8 в яких вона вину визнала за ч. 3 ст. 301 КК України.
Крім того, в апеляційних скаргах захисники фактично не оскаржують обґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 301 КК України та заперечують причетність підозрюваної до вчинення, злочину, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України (в редакції закону № 1819-VI від 20.01.2010).
Санкція ч. 3 ст. 301 КК України (в редакції закону № 1819-VI від 20.01.2010), передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією порнографічних предметів, кіно- та відеопродукції, матеріальних носіїв комп`ютерних програм, засобів їх виготовлення, розповсюдження і демонстрування.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи захисника про неналежність правової оцінки доказів відповідно до ст. 94 КПК України є передчасними.
Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризикам, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою запобігання переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу потерпілу (малолітню дитину); вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків, потерпілого або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Перевіряючи висновки слідчого судді про наявність ризиків, заявлених слідчим в клопотанні суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Так, ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає явно необґрунтованим, оскільки слідчий не зазначав про нього в клопотанні, а прокурор не доводив в судовому засіданні. Тому дійшовши висновків про його існування, слідчий суддя вийшов за межі розгляду клопотання.
З цих же міркувань суд апеляційної інстанції виходить і при оцінці ризику впливу на свідків або інших підозрюваних, оскільки сторона обвинувачення не зазначає про них в клопотанні про застосування запобіжного заходу.
Стосовно обґрунтованості ризику переховування підозрюваної ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду, то апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінальних правопорушень та суворість покарання як за чинним законом, так і за законом в редакції за яким повідомлено підозру, яке загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою. Крім того, як слідує з матеріалів справи підозрювана ОСОБА_8 , тривалий час проживала поза медами міста Дніпро, а саме у місті Одеса, яке знаходиться на значній відстані від місця проведення досудового розслідування, що може ускладнити його здійснення та свідчить про можливість підозрюваної залишити місто Дніпро.
Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Водночас апеляційний суд не погоджується з твердженням сторони обвинувачення та висновками слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконному впливу потерпілу (малолітню дитину).
З матеріалів, долучених до клопотання слідчого не слідує, що будь-яка малолітня дитина визнана потерпілою у кримінальному провадженні та у справі залученні її законні представники або представники. Крім того, такий ризик є абстрактним, оскільки окрім твердження про можливий вплив сторона обвинувачення не надала будь-яких належних доказів реального існування такого ризику. Той факт, що підозрюваній відомо про місце проживання дитини, про яку зазначає слідчий в клопотанні, не підтверджує існування такого ризику.
Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється, апеляційний суд вважає його частково обґрунтованим, з огляду на наступне.
Перевіряючи наявність цього ризику, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 , яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, тому стверджувати, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення немає підстав.
Водночас, обґрунтованим є твердження обвинувачення про можливість продовження вчинення кримінального правопорушення в якому вона підозрюється, з огляду на кількість виявлених фактів виготовлення та розповсюдження відеоматеріалів за участю підозрюваної, відсутність офіційного місця роботи та легального джерела доходу у підозрюваної, а також мотиви з яких підозрювана та її чоловік вчиняли такі дії, а саме у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, тому, на переконання апеляційного суду, такий ризик є цілком обґрунтованим та підтверджується матеріалами клопотання.
Стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності двох ризиків, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваної, яка одружена, має малолітню дитину 2019 року народження, до апеляційної скарги долучено клопотання матері її чоловіка ОСОБА_18 про надання свого житла для проживання її сина ОСОБА_19 та невістки ОСОБА_8 , також ОСОБА_18 відповідно до її клопотання, за станом здоров`я та в силу віку не може доглядати за дворічною дитиною. Суд також враховує, що ОСОБА_8 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності та надає визнавальні показання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду та ризику продовження вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється буде достатньо застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи, дозволить контролювати поведінку підозрюваної, тим самим в повній мірі зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та ефективність досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, обираючи стосовно ОСОБА_8 виключний запобіжний захід, не визначив розмір застави, як альтернативний вид запобіжного заходу, послався на п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та зазначив, що злочин, вчинений із застосуванням насильства. Водночас, поза увагою слідчого судді залишилось те, що як слідує з повідомлення про підозру, виклад стороною обвинувачення об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не містить посилань про застосування нею будь-якого насильства до кого-небудь.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, у зв`язку з чим відповідні доводи захисників є обґрунтованими.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України», № 40107/02, § 80, рішення від 10 лютого 2011 року, Суд зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваної винуватою, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання таким ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної достатнім буде застосування до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 301 КК України скасувати.
Постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 301 КК України відмовити.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 04 жовтня 2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.
Ухвалу про застосування до ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4