Справа № 461/5072/21
Провадження № 1-кп/461/508/21
УХВАЛА

23.06.2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003801 від 21.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України,

встановив:

Прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №0003801 від 21.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що відділом дізнання ЛРУП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.10.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003801 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. З дня внесення відомостей до ЄРДР до теперішнього часу встановити особу, причетну до вчинення правопорушення не вдалося, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначені ст.49 КК України за вчинення кримінального проступку, до яких законодавцем віднесено і ч.1 ст.185 КК закінчилися. Тому, прокурор просить суд на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закрити.

Прокурор згідно поданого клопотання просив розгляд справи проводити за її відсутності. Надала суду для огляду матеріали кримінального провадження №0003801.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0003801, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення визначені і в ч.4 ст.38 цього Кодексу, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Як встановлено під час судового розгляду клопотання, слідчі дії у кримінальному провадженні №0003801, внесеному до ЄРДР 21.10.2016 року за ознаками ч.1 ст.185 КК України, фактично зведені до прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, допиту потерпілого та доручення дізнавача у порядку ст.40-1 КПК про проведення слідчих дій.

Так вбачається, що кримінальне провадження розпочато за фактом того, що 20.10.2016 в період часу з 17:10 до 17:20 год. невідома особа, перебуваючи у трамваї №10 на таємно шляхом вільного доступу викрала з кишені куртки доньки ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Iphone 6», відсутність якого виявила по АДРЕСА_1 . Сума завданих збитків становить 18000,00 грн.

Кримінальне правопорушення вчинено 20.10.2016, відтак згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 р.) відноситься до кримінальних проступків.

Згідно положень ст. 49 КК, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного кримінального правопорушення становлять три роки.

Однак, даних про те, що за вказаним кримінальним провадженням здійснювались слідчі та процесуальні дії прокурором не подано. В порушення вимог ч.3 ст.41 КПК, оперативними працівниками не вчинено жодних слідчих дій на виконання доручення дізнавача.

Тобто, слідчих дій направлених на повне та об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження особами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування вчинено не було.

З огляду на вказане, суд вважає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні не відповідає вимогам ефективності.

Між тим, відповідно до статей 283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Внесення змін до КПК, шляхом доповнення частини першої ст.284 цього Кодексу пунктом 3-1, не звільняють слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, порушене прокурором питання закриття кримінального провадження хоча і підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», яким частину першу ст.284 КПК України доповнено пунктом 3-1 щодо можливості закриття кримінального провадження в разі не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, проте суперечить завданням та загальним засадам кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.284, 369-372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003801 від 21.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1