Справа № 304/165/21 Провадження № 1-кс/304/104/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його клопотання, погоджене прокурором ОСОБА_7 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000001 від 14 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000001 від 14 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до трьох місяців, тобто до 21 травня 2021 року. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом відділення поліції № 1 Ужгородського РУ здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000001 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 29 січня 2021 року під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, громадянин ОСОБА_4 , знаходячись у селі Раково Перечинського району Закарпатської області по вулиці Центральній біля будівлі сільського клубу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою особистого збагачення збув за 1 000 грн громадянину ОСОБА_8 речовину, ззовні схожу на «метамфетамін», вагою близько 1 г, що містилася у прозорому поліетиленовому пакеті типу «зіпер», яку працівниками поліції було вилучено з метою призначення судово-хімічної експертизи. Так слідчий вказує, що згідно висновку експертизи наркотичних засобів № СЕ-19/107-21/931-МРВ від 08 лютого 2021 року надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. 21 лютого 2021 року о 13.50 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину біля магазину «Нарцис» в селі Раково Перечинського району Закарпатської області, а 22 лютого 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Відтак слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події від 21 лютого 2021 року, матеріалами НСРД, висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, тощо. Також зазначає, що 23 лютого 2021 року слідчим суддею Перечинського районного суду Закарпатської області постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 квітня 2021 року включно з можливістю внесення застави. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину незаконно впливати на свідків, експерта шляхом їх підкупу або залякування, а також перешкоджати кримінальному провадженню, існування яких обґрунтовується зокрема тим, що ОСОБА_4 добре знає свідка, якому збував наркотичні засоби, а також інших осіб, що стали свідками вказаної події, а відтак може впливати на таких з метою зміни їх показань, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, що у свою чергу не може бути іншим, ніж позбавлення волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування/суду. З цих підстав слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи, так як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України. Відтак враховуючи, що строки досудового розслідування прокурором продовжено до трьох місяців, а також суспільну небезпечність та тяжкість вказаного кримінального правопорушення, суспільний резонанс даної події, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою з можливістю внесення застави до трьох місяців, а саме до 21 травня 2021 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому. Крім того прокурор додатково зазначив, що на даний час ще не всі документи розсекречені, свідок ще не допитаний, а тому підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, вважаючи, що підозра прокурором не обґрунтована, ризики, які б вказували на те, що відносно підозрюваного, необхідно застосувати саме такий найсуворіший запобіжний захід не доведені. У письмовому запереченні вказує на те, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, чого у даному випадку не зроблено. Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, що у свою чергу можливо коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень. Також захисник вказує на те, що у поданому стороною обвинувачення клопотанні відсутні відомості та належне обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що у відповідності до положень ч. 5 ст. 199 КПК України тягнуть за собою відмову у задоволенні клопотання. Крім цього просив врахувати усталену практику Європейського суду з прав людини та у підсумку відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 через те, що сторона обвинувачення не довела обставин, зазначених у частині третій статті 199 КПК України, які виправдовують його подальше тримання під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати відносно нього будь який інший більш м`який запобіжний захід, який відповідно зможе забезпечити виконання ним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом, наприклад цілодобовий домашній арешт; переховуватися наміру не має, впливати якимось чином на свідків також.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Встановлено, що 14 січня 2021 року відомості наявні у органу досудового розслідування за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про те, що громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою, з метою особистого збагачення, збувають наркотичні засоби мешканцям міста Перечин та Перечинського району, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 307 КК України (а. с. 6, 10).

З вказаних підстав, як вбачається зі змісту клопотання, органом досудового розслідування 29 січня 2021 року було проведено негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, під час якої підозрюваний ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 біля будівлі сільського клубу збув за 1 000 грн громадянину ОСОБА_8 речовину, ззовні схожу на «метамфетамін», вагою близько 1 г, що містилася у прозорому поліетиленовому пакеті типу «зіпер».

Висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) № СЕ-19/107-21/931-МРВ від 08 лютого 2021 року підтверджено, що надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,2141 г, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,0593 г метамфетаміну у перерахунку на метамфетамін основу (а. с. 27-33).

Крім цього як видно зі змісту клопотання, таку ж негласну слідчу (розшукову) дію органом досудового розслідування було проведено також 21 лютого 2021 року, під час якої громадянин ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , збув громадянину ОСОБА_8 за 800 грн речовину, ззовні схожу на метамфетамін, вагою близько 1 г, що містилася у згортку фольги, яку працівниками поліції було вилучено та направлено для проведення судово-хімічної експертизи (а. с. 54-55), однак з висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) № СЕ-19/107-21/1750-НЗПРАП від 23 березня 2021 року видно, що така речовина наркотичним засобом, психотропною речовиною, їх аналогом чи прекурсором не є (а. с. 34-39).

Двадцять першого лютого 2021 року ОСОБА_4 було затримано у порядку статті 208 КПК України, а 22 лютого 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України (а. с. 70-71).

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 21 квітня 2021 року (включно) з визначенням застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68 100 грн (а. с. 74-80).

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових: - чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; - чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; - чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних в межах досудового розслідування доказів.

Положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 307 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури від 19 квітня 2021 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, було продовжено до трьох місяців, тобто до 23 травня 2021 року включно.

За викладених обставин вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , слідчий суддя приймає до уваги те, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Так, слідчий вказує на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка і експертів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що на даний час ризики, які б давали підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відпали.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 на час розгляду клопотання має постійне місце проживання в с. Раково Перечинського району Закарпатської області, де проживає разом з батьками.

Також суд приймає до уваги те, що за час досудового розслідування даних про вплив ОСОБА_4 на свідків чи експертів слідством не здобуто.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Заслухавши доводи слідчого та прокурора, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказані ними ризики, визначені ст. 177 КПК України, не є такими, що об`єктивно існують.

Навпаки, постановою уповноваженого прокурора керівника Ужгородської окружної прокуратури від 19 квітня 2021 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено зокрема через необхідність отримання розсекречених матеріалів негласних слідчих (розшукових) заходів, відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження та складання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, що у свою чергу додатково спростовує наведені у клопотанні ризики.

Окрім того слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає разом із батьками, які зможуть своїм авторитетом позитивно впливати на поведінку сина, тобто має сталі соціальні зв`язки, а також враховує молодий вік підозрюваного та стан його здоров`я, який на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є раніше не судимий (а. с. 62-63, 64, 65, 66).

Отже виключних обставин для тримання підозрюваного під вартою в матеріалах провадження немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та слідчим і прокурором в судовому засіданні не доведено.

Слідчий суддя вважає за можливе вирішити питання щодо застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності достатньо обґрунтованих фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для продовження строку дії найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

З урахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наслідків, які настали та потреби у встановленні істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим, прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність окремих ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який у свою чергу буде достатнім і зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя зазначає , що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором ОСОБА_7 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000001 від 14 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю в межах строку досудового розслідування, а саме до 21 травня 2021 року (включно).

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 21 травня 2021 року такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора та суду на першу їхню вимогу.

Дата закінчення дії ухвали 21 травня 2021 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1