Справа № 308/6841/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/245/21 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 06. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 30. 07. 2021 включно без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічево, Перечинського району (теперішній Ужгородський район), мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, охоронця ФОП « ОСОБА_10 », одруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, відповідно до ст. 89 КК України такого, що не має судимості, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що, починаючи з травня 2021 року по 02. 06. 2021 приватний підприємець мешканець с. Сторожниця, Ужгородського району ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , неодноразово пред`являв незаконну протиправну вимогу ОСОБА_13 про передачу йому 7500 доларів США, що нібито як борг за отриману побутову техніку, при цьому застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоров`я потерпілого.
Протягом одинадцяти місяців 2018 року потерпілий неофіційно працював у ФОП ОСОБА_11 та його дружини ОСОБА_14 , які займалися продажем побутової техніки. До обов`язків потерпілого ОСОБА_13 входило продаж побутової техніки у Хустському районі Закарпатської області, а саме знаходити нові торгові точки із продажу побутової техніки, а подружжя Мешко вже особисто доставляли техніку замовникам.
У зв`язку із непорозумінням по виплаті заробітної плати потерпілий ОСОБА_13 вирішив більше не працювати з вищевказаними особами, про що їх було повідомлено, однак останні зазначили потерпілому, що він винен їм ще 7000 доларів США, у зв`язку із

-2-

чим вони разом порахували його витрати та зійшлися на сумі близько 3400 доларів США боргу перед ними. Вказаний борг ОСОБА_13 повністю їм повернув протягом двох років, шляхом переказу на їх банківські картки грошових коштів на загальну суму близько 94 800 грн.
Проте на початку травня 2021 року в ОСОБА_11 , виник злочинний умисел незаконного збагачення, шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами у ОСОБА_13 за надуманим приводом, в якості відшкодування несвоєчасного та неповного розрахунку потерпілого з ним за реалізацію отриманої побутової техніки. При цьому ОСОБА_11 розуміючи, що для реалізації вказаного злочинного наміру, з метою залякування потерпілого, йому необхідні спільники, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах залучив ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .
Згодом, на початку травня 2021 року, потерпілому ОСОБА_13 зателефонував давній знайомий ОСОБА_15 та повідомив про необхідність зустрічі, оскільки йому стало відомо про те, що потерпілого ОСОБА_13 розшукують невідомі особи, на що останній погодився. Приїхавши на зустріч в цей же день до автосалону «КІА», що знаходиться при в`їзді в м. Хуст, побачив свого знайомого ОСОБА_15 та двох невідомих осіб, які представились як ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , як надалі встановлено - ОСОБА_12 та ОСОБА_18 . Тоді ж, на виконання відведеної ОСОБА_11 їм злочинної ролі, з метою психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_13 , шляхом навіювання останньому страху та побоювання за своє життя, повідомили останнього про наявність невирішеного питання по м. Ужгород.
Так, ОСОБА_12 повідомив, що потерпілий ОСОБА_13 винен ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, на що потерпілий зауважив протилежне. Однак ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний план, повідомив потерпілого ОСОБА_13 про те, що через два дні він організує зустріч ОСОБА_13 з ОСОБА_11 та особами, які просили розшукати потерпілого, при цьому ОСОБА_12 надав потерпілому номер свого мобільного телефону НОМЕР_1 .
10. 05. 2021 ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір зателефонував потерпілому з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , повідомивши, що 12. 05. 2021 з ним хочуть зустрітись. Після чого, 12. 05. 2021 близько 15 год. 30 хв. на прохання ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_13 разом з ним приїхали в кафе «Хуторок», яке знаходиться в м. Хусті по вул. Івана Франка та присіли на терасу даного закладу. Через декілька хвилин до даного закладу під`їхав автомобіль належний ОСОБА_11 «Peugeot Expert» білого кольору, з якого вийшли ОСОБА_11 , його дружина ОСОБА_14 та ОСОБА_7 та підійшли до них. Потім ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне збагачення шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , за попередньою змовою між собою, представився потерпілому, при цьому, з метою навіювання останньому страху повідомив, що він являється так званим «смотрящим» за Перечинським районом в Закарпатській області. Згодом потерпілий разом із ОСОБА_11 почали підраховувати суму боргу, яку він нібито винний останньому, в ході чого вони дійшли до того, що він винен приблизно 7000 доларів США, які потерпілим ОСОБА_13 були повернуті. Почувши це, ОСОБА_7 з метою досягнення злочинного плану повідомив потерпілого, що їм все одно на те, що потерпілий ОСОБА_13 розрахувався з ОСОБА_11 , а висунув протиправну вимогу ОСОБА_13 про передачу їм грошових коштів у сумі 15 000 доларів США, при цьому зазначив, що частину грошових коштів у розмірі 7500 доларів США, потерпілий ОСОБА_13 повинен повернути до кінця тижня через ОСОБА_12 , а якщо ні, то потерпілий під їх тиском перепише на ОСОБА_7 свій будинок.

-3-

Згодом ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне збагачення та виконуючи свою відведену роль, з метою психологічного та фізичного тиску на потерпілого, 20. 05. 2021 близько 18 год. 30 хв. приїхав за місцем проживання потерпілого, а саме АДРЕСА_2 , на автомобілі марки «Skoda Superb» номерний знак НОМЕР_2 , де, підійшовши до вхідної хвіртки, почав гукати потерпілого ОСОБА_13 , який почувши крики вийшов та підійшов до ОСОБА_7 . Останній в агресивній формі запитав потерпілого, коли він поверне грошові кошти, під час чого вийняв із правого кармана своїх штанів предмет зовні подібний на ніж за допомогою якого почав розмахувати перед потерпілим та погрожувати спричиненням тілесних ушкоджень. В цей же момент, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення, за допомогою лівої руки стиснутої в кулак наніс два удари в область живота та печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №171 від 28. 05. 2021 виразились на тілі потерпілого у вигляді синців на шкірних покривах передньої поверхні черева по центру (між реберними дугами в проекції шлунку) та черева справа ближче до здухвинної ділянки, які могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснутими в кулак руки сторонньої людини. Дані тілесні ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Не зупинившись на цьому, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне збагачення, перебуваючи в с. Крива Хустського району, неподалік місця проживання потерпілого ОСОБА_13 , 27. 05. 2021 близько 06 год. 45 хв. зупинили автомобіль, на якому рухався потерпілий та почали наносити потерпілому, який вийшов з автомобіля, удари за допомогою рук стиснутих в кулак та ніг, а також погрожували вбивством та пошкодженням майна, якщо він не надасть їм грошові кошти. Згідно висновку судово-медичної експертизи №3 від 28. 05. 2021 на час проведення судово-медичної експертизи при зовнішньому обстежені мали місце тілесні пошкодження у вигляді синця верхньої і середньої частини лівої вушної раковини і травматичного набряку м`яких тканин лівого ліктьового суглобу. Клінічно лікарем нейрохірургом і ЛОР спеціалістами ОКЦНН і ЗОКЛ ім. А. Новака, куди звертався потерпілий 27. 05. 2021, у нього встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується даними неврологічної симптоматики (позитивний симптом Седана, ОСОБА_19 -Мана…), множинні забої м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок. Забій лівого вуха. Лівобічний середній після травматичний отит. Лівобічна кондуктивна приглухуватість. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку і забій лівого вуха, лівобічний середній після травматичний отит, лівобічна кондуктивна приглухуватість відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
31. 05. 2021 о 16 год. 02 хв. потерпілий ОСОБА_13 , побоюючись за своє життя та здоров`я, за допомогою банківського терміналу, розташованого в АДРЕСА_3 , за вказівкою ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в два етапи перерахував на належний ОСОБА_11 картковий рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ «А-банк», частину грошових коштів в сумі 10 000 грн.
02. 06. 2021 близько 09 год. 40 хв. ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, зателефонував потерпілому ОСОБА_13 та у агресивній формі запитав останнього, коли він віддасть обумовлену суму грошових коштів. Через декілька хвилин ОСОБА_11 також зателефонував потерпілому й поставив йому аналогічне питання. Згодом, 02. 06. 2021 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , реалізуючи свої злочинні наміри направлені на незаконне збагачення, шляхом

-4-

протиправного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись за адресою м. Хуст, вул. Івана Франка, 175 в приміщенні кафе на АЗС «Автомобіліст», після отримання підтвердження від потерпілого ОСОБА_13 , який був залучений до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі спеціального слідчого експерименту, шляхом надання їм імітованого платіжного доручення №ЕСМ_Р24АС7380 від 01. 06. 2021 «ПриватБанку» про перерахування грошових коштів на суму 190 000 грн. на кредитний рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ОСОБА_11 , однак одразу після цього були викриті та затримані працівниками правоохоронних органів.
За вказаних обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна. Також слідчим констатовано, про наявність ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, тому особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 , існуванням заявлених ризиків і, що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не знаходить. Водночас слідчий суддя врахував, що підозрюваний вчинив злочин із застосуванням насильства і тому не визначив розміру застави.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04. 06. 2021 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, невмотивованою, та підлягає скасуванню у зв`язку з допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства. Вказує на те, що слідчий суддя при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 допустив порушення кримінального процесуального закону в частині встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Слідчий суддя умисно не врахував твердження сторони захисту про відсутність у внесеному до суду клопотанні доказів обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення. Зазначає, що подане до суду клопотання, не містить доведених обставин, які у відповідності до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у зазначеному кримінальному провадженні. Вказує про штучне створення органом досудового розслідування доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України та недотримання слідчим суддею вимог ст. ст. 178, 194 КПК України. Захисник також вказує на недоведеність існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказував прокурор та слідчий. Також вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання допустив необ`єктивність та упередженість, не створив умов для реалізації стороною захисту своїх процесуальних прав, прийняв сторону прокурора та слідчого. Вважає, що слідчим суддею не було враховано те, що ОСОБА_7 має постійне

-5-

місце проживання, позитивну характеристику по місцю проживання, на утриманні неповнолітні діти, перебування у шлюбі, та інші обставини. Отже, прокурором під час розгляду клопотання не доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 , 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слідчий суддя неправильно застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , додатково наголошує на необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, оскільки її текст складено некоректно, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності. За відсутності належних фактів та відомостей, орган досудового розслідування помилково констатує про наявність певних обставин, які не підтверджені додатками до клопотання про обрання запобіжного заходу і таке необґрунтоване припущення в цілому впливає на тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Долучені до клопотання ряд доказів, не мають жодного відношення до ОСОБА_7 та не доводять обгрунтованість повідомленої йому підозри. Окрім того, захисник наголошує на відсутності існування хоч одного ризику, з передбачених ст. 177 КПК України, при цьому зазначаючи, що ОСОБА_7 має утриманців, в тому числі і осіб похилого віку, яким потрібне лікування та стороння допомога, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Перебування під цілодобовим домашній арештом із застосування електронного засобу контролю унеможливить настання ризику незаконного впливу на потерпілого та інших осіб у кримінальному провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що підозрюваний належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходила заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Крім того апеляційний суд враховує думку захисника, який не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_6 з урахуванням внесених до неї доповнень задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

-6-

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчим управлінням ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 14. 05. 2021, за ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-3 КК України, що стверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
03. 06. 2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна із застосуванням насильства до потерпілого (вимаганні), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.
Ухвалою слідчого судді від 04. 06. 2021, за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_20 .Взастосовано запобіжний захід - тримання під вартою до 30. 07. 2021 без визначення розміру застави.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи

-7-

документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.
Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 ; протоколами допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколами допиту та додаткового допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ; висновками експертів, протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та протоколами про вручення спеціальних технічних засобів до таких, протоколом огляду та вручення платіжного доручення, протоколом огляду та вручення грошових коштів, протоколом затримання ОСОБА_7 від 02. 06. 2021; протоколом огляду; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з конфіскацією майна, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину, колегія суддів зазначає, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 .. Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні, продовжувати протиправні діяння, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком від 5 до 10 років з конфіскацією майна.
Таким чином, урахувавши дані про особу ОСОБА_7 , наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, із наведенням в ухвалі докладних обґрунтувань такого рішення.
Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, без визначення розміру застави, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

-9-

Також, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Колегія суддів вважає, що існують підстави вважати, що звільнення затриманого ОСОБА_7 може призвести до порушення публічного порядку і такий порядок знаходиться під загрозою.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.
Таким чином, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а також з урахуванням ознак суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи доповненої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Також, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення, слідчий суддя правильно прийняв рішення, не визначивши ОСОБА_7 розміру застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи встановлені судом ризики, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

-10-

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, навіть з урахуванням позитивних даних про особу підозрюваного, апеляційний суд не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, і таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Інші доводи на які посилаються захисники в апеляційній скарзі не є тими підставами, на підставі яких ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 06. 2021 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30. 07. 2021 включно без визначення розміру застави,- без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :