Провадження №1-кс/369/2093/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001546 від 02.08.2021 за ознаками злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 02.08.2021 року близько 04 год. 30хв. (більш точного часу слідством не встановлено), ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, через відчинені ворота гаражного приміщення, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав золоті прикраси та грошові кошти в сумі 300 гривень які належать ОСОБА_7 .

Однак, під час вчинення крадіжки, до моменту реальної можливості розпорядитися викраденим майном, дії ОСОБА_5 були виявлені потерпілим ОСОБА_7 , який знаходився на подвір`ї за вищевказаною адресою та ОСОБА_5 усвідомлюючи, що його дії були викриті та набули відкритого характеру, продовжив скоєння злочину, втікши з подвір`я та заволодівши викраденим майном, спричинивши потерпілому матеріального збитку.

Відомості за даним фактом 02.08.2021 слідчим СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області внесено до ЄРДР за № 001546 від 02.08.2021 за ознаками злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

02.08.2021 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

02.08.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України.
Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Ольгинка Волновахського району Донецької області, українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: заява про вчинення злочину, протокол допиту потерпілого, протокол огляду, протокол затримання ОСОБА_5 в порядку 208 КПК України від 02.08.2021, протоколи допиту свідків та інші докази в своїй сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
В даному випадку ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду,

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Аналізуючи ризик переховування в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має на утриманні малолітніх дітей, батьків похилого віку та постійного місця роботи тобто не має стійких соціальних зв`язків, які б втримали його від зміни місця проживання з метою переховування.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Реальним є і ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а підозрюваному ОСОБА_5 в ході розслідування стали відомі анкетні дані та місце проживання потерпілих та свідків, тому він буде впливати на них з метою зміни ними своїх показань, а злочин, в якому він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольгинка Волновахського району Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисних щодо вимог клопотання заперечували, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши пояснення та доводи підозрюваного, його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, а також незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд оцінює вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
При цьому суд, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його репутацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи що, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку що вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, або іншого більш м`якого запобіжного заходу.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З вище наведених підстав, слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184,193,194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001546 від 02.08.2021 за ознаками злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольгинка Волновахського району Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, а саме до 01 жовтня 2021 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 04 серпня 2021 року о 14 годині 10 хвилин.
Слідчий суддя ОСОБА_1