Справа № 712/4005/20
Провадження № 1-кп/712/285/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого (адвоката) ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, учасником бойових дій та ліквідатором на Чорнобильській АЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючий, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідом, учасником бойових дій та ліквідатором на Чорнобильській АЕС не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 29.03.2020 близько 01.00 год., спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись неподалік від садочку № 83 «Лісова казка» по вул. Героїв Майдану, 1 в м. Черкаси, наблизились до ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом діставання з кишені, відкрито заволоділи мобільним телефоном «SamsungM30sM307F 64GB», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 8/371 від 22.04.2020, на момент вчинення кримінального правопорушення, могла становити 4673, 33 грн. та смарт-картою ключа «RenaultMeganeIII», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 8/372 від 16.04.2020, на момент вчинення кримінального правопорушення, могла становити 1231, 67 грн. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5905,00 грн.

ОСОБА_5 , 29.03.2020 близько 01.00 год., спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись неподалік від садочку № 83 «Лісова казка» по вул. Героїв Майдану, 1 в м. Черкаси, наблизились до ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом діставання з кишені, відкрито заволоділи мобільним телефоном «SamsungM30sM307F 64GB», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 8/371 від 22.04.2020, на момент вчинення кримінального правопорушення, могла становити 4673, 33 грн. та смарт-картою ключа «RenaultMeganeIII», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 8/372 від 16.04.2020, на момент вчинення кримінального правопорушення, могла становити 1231, 67 грн. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5905,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнали повністю та повністю підтвердили обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ними кримінального правопорушення, не оспорювали та дали показання, які відповідають опису подій, які сформульовані в обвинувальному акті. Повністю погодилися зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують їх вину, відмовилися від їх дослідження під час судового розгляду. Обвинувачені щиро розкаялися, просили суд суворо не карати. Цивільний позов визнали частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачені розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи є добровільною та істинною їх позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися та ухвалив дослідити докази по цивільному позову.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за:

- ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за:

- ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинений, за попередньою змовою групою осіб;

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, зокрема, характер діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, частково добровільно відшкодував завдані збитки, вважає, за можливе звільнити ОСОБА_4 від реального відбування покарання, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, його щире каяття, особу обвинуваченого, який раніше не судимий 89 КК України, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, злочин вчинив в зв`язку з тяжкими сімейними обставинами, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2014 р.н., частково добровільно відшкодував завдані збитки, вважає, за можливе звільнити ОСОБА_5 від реального відбування покарання, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Суд вважає, що вказане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Під час підготовчого судового засідання представником потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в розмірі 11759,12 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 грн.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 позов підтримала, пояснивши, що розмір шкоди визначено виходячи із вартості викраденого майна та понесених витрат на відновлення втраченого та також витрат на надання правничої допомоги та спричинення моральної шкоди.
Оскільки обвинувачені визнали себе винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, то відповідно не заперечували проти задоволення цивільного позову в частині відшкодування вартості майна яке, було викрадено та понесені витрати на відновлення, цього майна. При цьому, не визнали витрати на правову допомогу та спричинення моральної шкоди, вважаючи її не обґрунтованою та недоведеною.
Згідно з ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної і моральної шкоди від злочину вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.
У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами. (Абзац перший пункту 18 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 13 від 25.12.92 )

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що протиправними діями з боку обвинувачених ним понесені витрати на відновлення автомобільних ключів у сумі 7460,80 грн., та необхідність заміни замків в майбутньому в сумі 3356,82 грн., медичне та ультразвукове обстеження на загальну суму 441,50 грн.

Суд дослідивши докази, вважає, що цивільний позов в частині матеріальної шкоди в сумі 11759,12 грн підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Обвинуваченими було відшкодовано потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2000,00 грн (по 1000 грн кожним) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди про, що свідчать квитанції, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та підтверджено представником потерпілого в судовому засіданні.

Щодо матеріальних збитків в сумі 3356,82 грн, суд зазначає, що дані вимоги є необґрунтованими, оскільки потерпілим вказано суму за заміну дверних замків в майбутньому, що відповідно до норм ЦК України є недопустимим так, як витрати стягуються в реальному часі.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6382,30 грн. (з урахуванням відшкодованих коштів), в іншій частині, суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн., суд встановлює наступне.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України та у відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я, має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, керуючись ст. 1167, 1168 ЦК України і п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 N 4 з урахуванням характеру та ступеню моральних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок злочину, які виразилися у психологічному та фізичному болю, який викликаний душевними стражданнями, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд робить висновки, що за сукупністю встановлених обставин підтверджена проблематизація життя потерпілого після спричинення йому тілесних ушкоджень, що стало додатковою психотравмуючою проблемою для нього та спричинила психоемоційний стрес.
Отже беручи до уваги характер протиправних дій обвинувачених, їх поведінку після скоєння злочину, характер тілесних ушкоджень та їх механізм, суд визначає розмір компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_9 меншою, ніж оцінив потерпілий, та встановлює на вимогах розумності та справедливості у розмірі по 5 000 грн. з кожного обвинуваченого.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до цивільного законодавства моральна шкода відшкодовується саме тій особі, яка зазнала моральних чи фізичних страждань від дій або бездіяльності інших осіб. Отже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та цивільного позову - ОСОБА_9 є тою особою, яка визнана потерпілим, тому суд не знайшов підтвердження того, що саме протиправними діями обвинувачених потерпілому було нанесено моральна шкода, яка полягала у порушені стосунків з близькими та надання їм будь якої допомоги.
Щодо вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження витрат на правову допомогу було надано квитанцію від 28.05.2020, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 14/20 від 26.05.2020 та акт приймання передачі послуг (наданої правничої допомоги) за договором 14/20 від 26.05.2020.

З урахуванням вищевикладеного, суд виходячи з обсягу надання правової допомоги приходить до висновку про зменшення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки не надано повного розрахунку витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, тому в цій частині підлягає до задоволення у сумі 10 000 грн., тобто по 5 000 грн з кожного обвинуваченого.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, дія якого закінчилась і підстави його обрання на цьому етапі відсутні.

Крім того, суд виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування, яка становить на загальну суму 1445,29 грн. в рівних частинах з кожного обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за:

- ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

Призначити покарання ОСОБА_5 за:

- ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити частково, стягнувши завдану шкоду рівними частинами з кожного.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3191,15 грн та моральну шкоду в сумі 5000,0 грн, а всього 8191,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3191,15 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн, а всього 8191,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи в сумі 722,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи в сумі 722,65 грн.

Речові докази:
- мобільний телефон «SamsungM30sM307F 64GB», який передано під зберігальну розписку власнику ОСОБА_8 залишити йому за належністю;
- договір № 770-20006487 від 01.04.2020 з ломбарду «Скарбниця», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1