Справа № 301/85/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та інших учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/107/21 за апеляційною скаргою прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000795, внесеному 23.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, повернуто прокурору з метою усунення недоліків протягом розумного строку.
В ухвалі суду першої інстанції вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить анкетних відомостей потерпілого. При цьому, суд взяв до уваги те, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено потерпілого ОСОБА_8 , однак не вказано її анкетних даних (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). Тому, обвинувальний акт повернуто прокурору.
Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки такий містить фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та зазначено формулювання обвинувачення. Зазначає, що, не зважаючи на те, що кримінальне провадження перебувало на стадії підготовчого судового засідання, суд всупереч вимогам ст. 314 КПК України перейшов до з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення. Вказує, що повернення обвинувального акту з підстав, не передбачених ст. 291 КПК України, не допускається та призводить до судової тяганини. Разом із тим, посилається на те, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин та в формулюванні обвинувачення зазначено потерпілого ОСОБА_9 , а також її посаду, однак не зазначено її місця проживання, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що при складанні обвинувального акту не зазначено потерпілого. При цьому, зазначає, що чинним КПК України не передбачено будь-якої форми обвинувального акту. Просить ухвалу скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши викладені в обвинувальному акті відомості, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний суд вважає, що, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції діяв відповідно до положень ст. ст. 291, 314 КПК України та передбачених п. п. 1, 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9, 20 КПК України.
Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла переконання, що висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить анкетних відомостей потерпілого, є таким, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі й змістом обвинувального акту, та відповідно узгоджується з вимогами законодавства.
При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено потерпілого ОСОБА_8 , однак не вказано її анкетних даних (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Указане порушення, яке допущено слідчим при складанні обвинувального акта, на що також не звернув уваги прокурор при його затвердженні, на думку апеляційного суду, є істотним і таким, що унеможливлює призначення обвинувального акту до розгляду, а також належним чином повідомити потерпілого про час та місце розгляду кримінального провадження, що в свою чергу призведе до порушення його прав, у тому числі права на захист своїх інтересів.
Тому, ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта колегія суддів вважає законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин та в формулюванні обвинувачення зазначеного потерпілого ОСОБА_9 , а також її посаду, однак не зазначено її місця проживання, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що при складанні обвинувального акту не зазначено потерпілого, і при цьому, чинним КПК України не передбачено будь-якої форми обвинувального акту, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відповідність обвинувального акту, в якому не зазначено всіх анкетних даних потерпілої, які визначені п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, вимогам цієї норми права.
Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Посилання прокурора на те, що обвинувальний акт містить фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та зазначено формулювання обвинувачення, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема не містить анкетних даних потерпілої.
Доводи апеляційної скарги про те, що, не зважаючи на те, що кримінальне провадження перебувало на стадії підготовчого судового засідання, суд всупереч вимогам ст. 314 КПК України перейшов до з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як надумані та не підтверджені, оскільки як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не з`ясовував фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а лише встановив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як не містить анкетних відомостей потерпілого, із чим погоджується і апеляційний суд.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що повернення обвинувального акту з підстав, не передбачених ст. 291 КПК України, не допускається та призводить до судової тяганини, - апеляційний суд також не бере до уваги, визнаючи їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі прокурор не посилався й під час розгляду апеляційної скарги.
Разом із тим, апеляційний суд також зазначає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Тому, вказане порушення, допущене слідчим при складанні обвинувального акту й залишене поза увагою прокурором при його затвердженні, апеляційний суд вважає таким, що нівелює вимоги про дотримання законності в кримінальному процесі й призводить до порушення права особи на захист своїх інтересів, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду та, в свою чергу, являється підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення вищезазначених недоліків.
За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, бере до уваги: вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апеляційним судом не встановлено обставин та підстав, які б спростовували висновки суду першої інстанції і на такі сторона обвинувачення не посилалася у ході апеляційного розгляду.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000795 від 23.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, повернуто прокурору з метою усунення недоліків протягом розумного строку, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: