ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/426/21 Справа № 711/6468/19 Категорія: ч.1 ст.296 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 000452 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. ,-

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він перебуваючи в громадському місці, не перехресті вулиць Богдана Хмельницького-Гоголя в м.Черкаси, 15.05.2019, близько 15 год. 40 хв., діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, діючи особливо зухвало, безпідставно, без будь-яких на те причин, розпочав словесний конфлікт із потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поводячи агресивно, застосовуючи у своїй розмові нецензурну лайку, провокуючи конфлікту ситуацію, намагався спричинити удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_10 , однак, замахнувшись не здійснив його через те, що ОСОБА_10 ухилився та продовжуючи свій злочинний намір, наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи ОСОБА_12 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді рани слизової оболонки нижньої губи зліва, які згідно висновків експертів відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.296 КК України.

Суд першої інстанції на основі досліджених в судовому засіданні доказів визнав ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, однак вважаючи, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, призначивши покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді 6 місяців арешту. В решті вирок залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що обґрунтовуючи свій вирок про доцільність призначеного ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що кримінальне правопорушення вчинено в громадському місці, з грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки.

Зазначає, що судом не в повній мірі враховано положення ст.ст.3, 27 Конституції України про те, що людина, її життя, здоров`я і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. За таких умов звільнення від відбування покарання, явно не буде сприяти досягненню основної мети покарання, а саме, виправленню ОСОБА_7 , тоді як прояв гуманності та поблажливості до обвинуваченого, враховуючи тяжкість наслідків злочину, є необґрунтованим.

Не погоджуючись з вироком суду, вважаючи, що судом при його ухваленні не було об`єктивно з`ясовано обставин справи, а докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтвердженні безпосередньо у суді, в зв`язку із чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року, кримінальне провадження закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст296 КК України.

Вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення вимог Конституції України, КПК України, ЗУ «Про прокуратуру», ЗУ «Про Національну поліцію», не об`єктивно та упереджено оцінив докази по справі, постановивши незаконний та необґрунтований вирок.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказує, що свідок ОСОБА_13 на протязі досудового розслідування та в судовому засіданні надавала суперечливі покази, а свідок ОСОБА_14 взагалі не був очевидцем конфлікту по якому обвинувачується ОСОБА_7 , тому його покази не можуть бути доказом у справі, однак суд в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 посилався на його покази, тоді як суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_15 .

Вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, а висновок суду у вироку про наявність у його діях хуліганського мотиву не підтверджений дослідженими в суді доказами, дії ОСОБА_7 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, не містили ознак особливої зухвалості, а конфлікт між обвинуваченим та потерпілими був зумовлений особливою неприязню, яка виникла раптово через сварку, а не бажання протиставити себе суспільству та продемонструвати явну зневагу загальноприйнятих норм і правил поведінки.

На апеляційну скаргу прокурора, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог та в яких він просив апеляційну скаргу прокурора відхилити та скасувати оскаржуваний вирок, закривши кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст296 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, а в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого просив відмовити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу у повному обсязі з наведених в них мотивів, вважаючи безпідставними апеляційні вимоги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Так висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, за яке він засуджений місцевим судом, його винуватість у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який вказував місцевому суду, що вони разом із ОСОБА_11 15.05.2019, близько 15 год. 30 хв., підійшли до кіоску на перехресті вулиць Б. Хмельницького та Гоголя з метою придбати води. У цей час там знаходилися дві особи, дівчина розрахувалась та пішла, а обвинувачений, почав махати руками, показуючи, що він знаходиться в черзі. Він сказав йому «та пожалуйста», даючи понять, що вони не претендують на його місце в черзі. Відразу обвинувачений почав висловлюватися в їх сторону нецензурною лайкою. У зв`язку з тим, що обвинувачений вів себе агресивно, він відступив від нього. У цей час ОСОБА_7 замахнувся своєю правою рукою в область його обличчя, однак він встиг відхилитись, тоді обвинувачений наніс ще один удар, який прийшовся в обличчя ОСОБА_11 в область губи. ОСОБА_11 намагався викликати по телефону поліцію, але ОСОБА_7 йому заважав. У цей час продавець кіоску сказала, що викликала поліцію. Після того ОСОБА_7 пішов по вул. Гоголя в напрямку Будинку правосуддя;

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який вказував місцевому суду, що 15.05.2019, близько 15 год. 30 хв. він у службових справах перебував в приміщенні Будинку правосуддя, де зустрів свого колегу ОСОБА_10 . Вийшовши з приміщення суду вони вирішили придбати води в кіоску, який знаходиться на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Гоголя в м. Черкаси. На вказаному місці перебували 2 особи, одна із яких розраховувалася за каву і пішла, а інша особа, як потім стало відомо ОСОБА_7 стояв та дивився в сторону вулиці Гоголя. Вони підійшли та стали в чергу. У цей час ОСОБА_7 почав махати рукою в їх бік. Вони наголосили, що не претендують на чергу та ОСОБА_10 сказав, щоб обвинувачений проходив. На вказані слова останній відреагував агресивно, почав висловлюватися нецензурною лайкою та намагався вдарити рукою в область обличчя ОСОБА_10 . Він зробив зауваження та сказав обвинуваченому, «що він собі дозволяє». Обвинувачений підійшов до нього впритул, замахнувся та вдарив його правою рукою в ліву частину губи. Побачивши такі агресивні дії він сказав, звертаючись до продавця кави та ОСОБА_10 , щоб вони викликали поліцію. ОСОБА_10 почав знімати вказану особу на телефон. Після конфлікту ОСОБА_7 пішов в напрямку ринку;

- показами свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що 15.05.2019, близько 16 год. 00 хв., до вагончика, в якому вона працює продавцем підійшов обвинувачений, який замовив каву, після чого пішов в напрямку суду, де почав чіплятися до водія автомобіля, закривати двері автомобіля та вилив у салон каву, після чого знову повернувся до кіоску. Через деякий час до вагончика підійшли двоє хлопців (потерпілі) та стали в чергу, між обвинуваченим та ними виник словесний конфлікт, в ході якого, обвинувачений висловлювався нецензурною лайкою в сторону потерпілих та вдарив одного з них кулаком в обличчя. На такі дії обвинуваченого вона відреагувала тим, що не буде його обслуговувати та було викликано поліцію. Після чого, останній пішов в напрямку будинків, які знаходяться на вулиці Гоголя;

- показами свідка ОСОБА_14 який в судовому засіданні пояснив, що 15.05.2019, близько 15 год. 30 хв., він перебував у службовому автомобілі біля приміщення Будинку правосуддя. Позаду його автомобіля припаркувався автомобіль «Фольксфаген», з якого вийшов чоловік, як потім він дізнався то був ОСОБА_7 , який запитав у нього коли він планує їхати. Він відповів, що хвилин через 10, на що обвинувачений відповів, що він буде їхати через годину та пішов до кіоску, в якому продається кава. Хвилин через 10 обвинувачений повернувся, був у збудженому стані, провокував на конфлікт, різко вдарив рукою двері його автомобіля та кинув стаканчик з кавою до салону автомобіля. Після чого знову пішов до кіоску, в якому продається кава;

- відомостями протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, згідно яких, 15.05.2019 о 16 год. 15 хв. слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області прийнято заяву від ОСОБА_11 про те, що близько 15 год. 45 хв. на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Гоголя невідома особа спричинила йому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 15.05.2019 та фото таблицями до огляду місця події, згідно якого, оглянуто місце події, а сама: зафіксовано, що місцем події є територія біля вагончику «Ред кофе», на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Гоголя в м. Черкаси неподалік Будинку правосуддя;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2019 та довідкою до протоколу, згідно якого, потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених фотографій на фотознімку № 3 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила стосовно нього протиправні дії;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2019, згідно якого, потерпілий ОСОБА_10 серед пред`явлених фотографій на фотознімку № 2 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила хуліганські дії;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2019 та довідкою до протоколу, згідно яких, свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених фотографій на фотознімку № 4 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 15.05.2019 провокувала його на конфлікт та вчиняла інші дії, які зазначені ним під час допиту;

- даними протоколу слідчого експерименту від 17.05.2019, що був проведений з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за участю свідка ОСОБА_16 , якою було вказано місце події відтворено обстановку і обставини події, які відбувались 15.05.2019 на перехресті вул. Гоголя та Б.Хмельницького під час її допиту;

- даними протоколу слідчого експерименту від 12.06.2019, з фото таблицею до нього, що був проведений з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за участю потерпілого ОСОБА_10 , яким було продемонстровано нанесення йому та потерпілому ОСОБА_11 ударів, вказано обставини події, які відбувались 15.05.2019 на перехресті вул.. Гоголя та Б.Хмельницького;

- даними протоколу огляду предмету від 12.06.2019, з фототаблицею до протоколу, згідно якого, огляд проводився в приміщенні службового кабінету № 213 СУ ГУНП в Черкаській області, із застосуванням технічних засобів фіксації ноутбуку «Lenovo B590», програмного забезпечення «Мікрософт Віндовс7» та відеоплеєру «Pot plear», предметом огляду являється лазерний диск на якому мається відеозапис з камери спостереження, розміщеної на будівлі «Будинок правосуддя» за адресою АДРЕСА_2 ;

- даними постанови від 13.06.2019 про визнання предметів речовими доказами та приєднання відеозапису від 15.05.2019 з камери спостереження будівлі «Будинок правосуддя»;

- даними довідки КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 15.05.2019, згідно якої, ОСОБА_11 був оглянутий 15.05.2019 о 17 год. 05 хв. За результатами огляду встановлений діагноз «Забійна рана слизової оболонки нижньої губи зліва»;

- даними висновку експерта № 02-01/709 від 14.06.2019, де вказано, що рана слизової оболонки губи зліва, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 могла виникнути за обставинами, на які вказав ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.06.2019;

- даними висновку експерта № 02-01/710 від 19.06.2019, де вказано, що у ОСОБА_12 згідно даних медичної довідки, мало місце ушкодження у виді рани слизової оболонки нижньої губи зліва, яке виникло від дії тупого предмета, по давності може відповідати часу вказаному в ухвалі суду, тобто 15.05.2019, та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений. І його дії за ч.1 ст.296 КК України кваліфіковано правильно, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 про те, що судом при ухваленні вироку порушено ряд норм чинного законодавства, не було об`єктивно з`ясовано обставин справи, а докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтвердженні безпосередньо у суді, в зв`язку із чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що місцевий суд розглядаючи дану справу та кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України, врахував обставини вчинення обвинуваченим зазначеного злочину, при цьому належним чином дослідив в судовому засіданні наявні у справі докази, на які послався у вироку.

Також дані доводи апелянта нічим не підтверджені і розцінюються колегією суддів як такі, що спрямовані з метою уникнення покарання за свої дії.

Колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_13 на протязі досудового розслідування та в судовому засіданні надавала суперечливі покази, а свідок ОСОБА_14 взагалі не був очевидцем конфлікту по якому обвинувачується ОСОБА_7 , тому його покази не можуть бути доказом у справі, однак суд в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 посилався на його покази, тоді як суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_15 , оскільки показання свідка ОСОБА_13 як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції, були послідовними і незмінними, крім того потерпілий був попереджений судом про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань. Сумнівів у їх правдивості в колегії суддів не виникає.

Що ж до доводів апелянта про те, що свідок ОСОБА_14 взагалі не був очевидцем конфлікту по якому обвинувачується ОСОБА_7 колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що покази, зокрема, вказаного свідка зводяться до того, що останній, 15.05.2019, у різних формах проявляв свою неповагу до суспільства, порушував громадський порядок та спокій.

Колегія суддів вважає правильною критичність оцінки показів свідка ОСОБА_15 з врахуванням того, що вони спростовуються показами потерпілих, свідка ОСОБА_16 , матеріалами кримінального провадження. Крім того потерпілі та свідок ОСОБА_16 заперечували, що саме в період конфлікту була присутня ще якась особа, а свідок ОСОБА_15 плуталась у показах, щодо того яким чином її знайшов обвинувачений для дачі показів, щодо подій свідком яких вона була.

З врахуванням наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, неприйнятними є доводи захисника ОСОБА_8 про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, а висновок суду у вироку про наявність у його діях хуліганського мотиву не підтверджений дослідженими в суді доказами, дії ОСОБА_7 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, не містили ознак особливої зухвалості, а конфлікт між обвинуваченим та потерпілими був зумовлений особливою неприязню, яка виникла раптово через сварку, а не бажання протиставити себе суспільству та продемонструвати явну зневагу загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що конфлікт у нього виник з ОСОБА_10 .

В свою чергу, матеріали справи також свідчать про отримання тілесних ушкоджень і ОСОБА_11 , з яким раптово виниклих неприязних стосунків не було.

Про прояв ОСОБА_7 у різних формах своєї неповаги до суспільства, порушуючи при цьому громадський порядок та спокій, який певний час провокував конфлікт і вів себе зухвало, також свідчать пояснення, зокрема, свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 .

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та закриття провадження в зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим вказаного злочину, як про це просили апеляційний суд обвинувачений та його захисник.

Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання за інкримінованою йому статтею колегія суддів вважає необґрунтованими.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Визначені в ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевий суд достатньо виконав вимоги ст.ст.50, 65, 66, 67 КК України та правових позицій, викладених у постановах Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває та перебував під наглядом лікаря психіатра КНП «ЧОНД», має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, за місцем проживання та попереднім місцем роботи характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи, та з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, вважав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.296 КК України. При цьому, місцевим судом враховано вимоги ст.ст.50, 65 КК України.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує, що звільнення від відбування покарання, явно не буде сприяти досягненню основної мети покарання, а саме, виправленню ОСОБА_7 , тоді як прояв гуманності та поблажливості до обвинуваченого, враховуючи тяжкість наслідків злочину, є необґрунтованим.

В свою чергу, колегія суддів вважає зазначені доводи прокурора неприйнятними, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а інших підстав для погіршення становища обвинуваченого ні під час розгляду в суді першої інстанції, а ні апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено та прокурором не наведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з принципів законності справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співрозмірним протиправному діянню, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості, недостатнім для досягнення мети покарання, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання.

В результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, порушень, передбачених ч.2 ст.412 КПК України, які є безумовною підставою для скасування рішення суду, - апелянтами не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених органом досудового розслідування, які б слугували підставами для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим , та його слід залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців, в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді