Дата документу 06.04.2021 Справа № 334/1575/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1575/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/304/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь, Дніпропетровської обл., громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не має на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, особа з інвалідністю 3-ї групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
08 вересня 2006 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі - звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
06 квітня 2007 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, 18 листопада 2008 року умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 10 місяців 2 дні;
08 листопада 2010 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185,ст.69, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. 24 листопада 2010 року умовно- достроково звільнений з невідбутим строком 5 місяців 25 днів;
28 січня 2013 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
21 січня 2014 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Нікопольського районного суду від 28 січня 2013 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць;

22 липня 2014 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського районного суду від 21 січня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
05 грудня 2014 року Марганецьким міськрайонним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. 03 листопада 2016 року звільнений за відбуттям покарання.
02 березня 2017 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.2 ст. 5 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
12 травня 2017 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Нікопольського районного суду від 02 березня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
14 лютого 2018 року Марганецьким міськрайонним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Частково приєднано покарання за вироком Нікопольського районного суду від 12 травня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
04 серпня 2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано з 22 липня 2019 року по день вступу вироку у законну силу;
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор».

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2021 року, якою клопотання слідчого СВ Запорізького РУН ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Запорізької
місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000265 від 02 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів до 30 квітня 2021 року до 17:57 години, з утриманням у слідчому ізоляторі УДПтСУ, з визначенням розміру застави та покладенням певних обов`язків.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї скарги захисник зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Щодо існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме; п.п.1,5, то захисник зазначає таке.
Ризик переховування обґрунтований тяжкістю злочину.
Проте, тяжкість злочину є недостатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. ОСОБА_6 в розшуку не перебував, визнає свою провину та активно сприяє слідству у встановленні всіх обставин кримінального правопорушення, отже, відсутні підстави стверджувати про його намір переховуватись.
Твердження про відсутність постійних легальних джерел доходів не відповідає дійсності, оскільки її підзахисний отримує пенсію, за рахунок якої забезпечує себе.
Твердження про відсутність стійких соціальних зв`язків, у тому числі сімейних, також не відповідає дійсності, оскільки Дуб має сина, разом із яким зареєстрований за місцем їх спільного мешкання.
Відсутність постійного місця мешкання у м.Запоріжжя, також не є підставою для посилання на ризик переховування, оскільки ОСОБА_6 мешкає за зареєстрованим місцем проживання.
Таким чином, твердження про намір ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування є припущенням.
Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше вчиняв кримінальні правопорушення та не має джерела доходів. Але, як зазначено вище, підозрюваний отримує пенсію.
Посилання на існування інших кримінальних проваджень не підтверджено доказами, доданими до клопотання, та абсолютно голослівне.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не враховано обставини, які свідчать про мінімальність ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що:
підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації;
з родичами має стійкі соціальні зв`язки - за місцем його реєстрації проживає його син;
підозрюваний отримує пенсію, яка забезпечує його існування;
активне сприяння підозрюваного досудовому розслідуванню - повністю визнає свою провину та докладно розповів про обставини вчинення злочину;
єдиним злочином, скоєння якого йому інкримінується, є саме той, в кримінальному провадженні щодо якого обрано запобіжний захід;
ОСОБА_6 хворіє на низку хронічних захворювань, у зв`язку із чим потребує регулярної терапії, яку отримує за певним графіком, отже, обрання до нього найсуворішого запобіжного заходу може мати критичний негативний вплив на стан його здоров`я.
Отже, вірогідність того, що припущення слідчого та наведені ризики можуть виправдатись, є дуже низькою.
Найсуворіший запобіжний захід може бути застосований виключно в тому разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 . Захисник вважає, що прокурором, в порушення п.6 ч.1 ст.184 Кримінального процесуального кодексу України, не доведено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, який сторона захисту вважає невмотивовано жорстоким.
Також, сторона захисту вважає, що мета застосування запобіжного заходу забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, може бути забезпечена будь-яким запобіжним заходом, зокрема, запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного: АДРЕСА_1 .

Згідно з ухвалою слідчого судді, 04 березня 2021 року слідчий СВ Запорізького РУН ГУНП в Запорізькій області лейтенант

поліції ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000265 від 02 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В провадженні СВ Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 02

березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний з проникненням в інше приміщення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за скоєння умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, і знову скоїв умисне кримінальне правопорушення при таких обставинах.

Так, 02 березня 2021 року, приблизно о 17:39 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зайшов до будівлі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, буд.№6, та в подальшому піднявся на другий поверх та підійшов до кабінету №31.

Далі, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом підбору ключа, який він мав при собі, проник до приміщення кабінету № 31 та намагався викрасти моноблок «Asus V222UAK-BA109R» інвентарний номер 10460071, вартістю 19580 грн 23 коп., персональний комп`ютер FerroOfficeG4400/GA-H170M-DDR3/4GbDDR3, інвентарний номер 101460160 вартістю 8466 грн 50 коп., проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був застигнутий на місці скоєння злочину співробітниками лікарні.

03 березня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний з проникненням в інше приміщення.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02 березня 2021 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Крім того, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, була належним чином повідомлена про день, час і місце судового засідання, надала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі, доводи скарги підтримує та просить її задовольнити. До клопотання долучена характеристика ОСОБА_6 .
Підозрюваний ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 не заперечували проти проведення апеляційного розгляду без участі захисника.
Враховуючи думку учасників процесу, перш за все - підозрюваного ОСОБА_6 , а також те, що, згідно з наданими суду матеріалами, участь захисника у цьому провадженні не є обов`язковою з огляду на вимоги ст.52 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд буз участі захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим
покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що ризики, про які йдеться в клопотанні, існують, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичні обставини, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий (11 разів) за аналогічні умисні тяжкі злочини проти власності, не працює, проживає у м.Нікополь.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, а доводи захисника про протилежне не є переконливими та суперечать матеріалам провадження.
При цьому, колегія суддів вважає, що з врахуванням особи обвинуваченого, ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення є надто високим.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Також слідчий суддя, з врахуванням обставин провадження, в т.ч. майнового стану підозрюваного та відомостей про його особу, дійшов правильного висновку про можливість визначення розміру застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400,00 грн, як альтернативу застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у разі її внесення, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно з наданою стороною захисту при апеляційному розгляді характеристикою, підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_16 , 2001 року народження. Має заборгованість по комунальним платежам. Стосунки з сусідами нормальні. Зазвичай поводиться з сусідами ввічливо. За місцем проживання скарг зі сторони сусідів не поступало. В бійках участі не приймає. Платить.
Проте, вказані обставини, а також доводи захисника про наявність у підозрюваного постійного місця проживання та отримання останнім пенсії не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності ризиків, вказаних в ухвалі, яким неможливо запобігти без застосування до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2021 року, якою клопотання слідчого СВ Запорізького РУН ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000265 від 02 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів до 30 квітня 2021 року до 17:57 години, з утриманням у слідчому ізоляторі УДПтСУ, з визначенням розміру застави та покладенням певних обов`язків, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4