Провадження № 11-кп/4820/404/21
Справа № 676/201/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 10.06.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 , на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесенні 10 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000019, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що формулювання викладене в обвинувальному акті є неконкретним та незрозумілим, оскільки розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, передбачає незаконне, безповоротне та безоплатне витрачання винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало у його віданні, шляхом використання наданих повноважень всупереч інтересам служби, тобто всупереч тим завданням та цілям, для розв`язання і досягнення яких на особу покладено виконання функцій службової особи. Наслідком службової розтрати є зменшення майнових фондів власника в розмірі протиправно витраченого майна. Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вилучення чужого майна з володіння власника. Натомість, всупереч цьому у теорії кримінального права і судовій практиці поняттю «розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем», викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, стороною обвинувачення жодним чином не зазначено, чи була проведена окрім нарахування заробітної плати ОСОБА_11 ще й її виплата, а також яким чином і коли саме кошти були перераховані (виплачені), останній, тобто не зазначено, чи відбулося зменшення майнових фондів власника та чи було кримінальне правопорушення закінченим. Крім того, стороною обвинувачення не конкретизовано, хто є потерпілим у кримінальному провадженні, адже зазначаючи про те, що шкоду завдано бюджету сільської ради, не враховано, що згідно із п.1 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджет - це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду, а відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, тобто, у кримінальному провадженні потерпілим не може бути визначено бюджет сільської ради. Окрім того, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті взагалі не зазначено дані потерпілого, а лише викладені дані представника потерпілого. А тому, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення, не в повній мірі, розкрито суть об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 191 КК України, що безумовно порушує право на захист обвинуваченого та унеможливлює повний та всебічний судовий розгляд кримінального провадження в розумні строки, з урахування відсутності повноваження суду будь-яким чином вплинути на реалізацію права прокурора змінити обвинувачення в суді в порядку ст. 338 КПК України.
Прокурор ОСОБА_10 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Вказує, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті слідчим, з наступним затвердженням прокурором, або самим прокурором, і в цій частині, викладається позиція сторони обвинувачення у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки, на цій стадії судового розгляду провадження, суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин. Зазначає, що в обвинувальному акті наведено відомості про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, що констатує їх встановлення, а саме зазначено усі обставини, які підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України. На думку прокурора, зі змісту обвинувального акту чітко прослідковуються обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які з`ясовані в ході досудового розслідування. Повний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення дає змогу обвинуваченому знати в чому він обвинувачується та є додатковою гарантією забезпечення його права на захист. Апелянт переконує, що обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті. Вважає, що суд першої інстанції вдався до оцінки обставин, які складають суть обвинувального акту, тобто вийшов за межі повноважень, наданих йому ст. 314 КПК України, а тому висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не відповідає фактичним обставинам провадження та не ґрунтується на вимогах закону, обвинувальний акт складений з дотриманням вимог визначених ст. 291 КПК України, є зрозумілим та конкретним, що є підставою для призначення до судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, представника потерпілого ОСОБА_12 , який підтримав прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які уважать рішення законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає переконливими доводи прокурора, в апеляційній скарзі, про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення необґрунтованого рішення про повернення обвинувального акта.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт.
Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам саме ст. 291 КПК України.
З обвинувального акта вбачається, що фактичні обставини у ньому викладені з додержанням вимог ст.291 КПК України, є послідовними, відповідають вимогам законодавства та процесуальній формі відповідно до обставин, які вважає встановленими прокурор.
Про те, при вирішенні питання про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції вийшов за межі дослідження обставин, які мають бути перевірені у ході підготовчого судового засідання та фактично вдався до оцінки і дослідження певних доказів, що на даній стадії судового провадження не допускається.
Суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин його невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченого у інкримінованому останньому кримінальному правопорушенні, оцінювати ґрунтовність обвинувачення, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у їх сукупності.
Посилання суду на те, що в обвинувальному акті немає даних про потерпілого, спростовується відомостями викладеними в обвинувальному акті, з якого вбачається, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є Китайгородська сільська рада, а її представником ОСОБА_12 юрисконсульт Китайгородської сільської ради.
Таким чином підстави, на які послався суд в ухвалі, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та не тягнуть за собою повернення обвинувального акту прокурору. Доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження, під час апеляційного розгляду провадження, ухвала суду не може залишатися в силі та відповідно до положень ст. ст. 409, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Призначення судового розгляду кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання кримінальним процесуальним законом не передбачено, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2021 року про повернення обвинувального акту прокурору щодо ОСОБА_7 скасувати і ухвалити нову.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4