Провадження №1-в/127/493/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Крнов Североморавської області ЧРСР, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)»

ОСОБА_6 ,

захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", відбув більше 2/3 строку покарання, неодноразово заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

В судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_3 просила клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Крім того, пояснила, що засуджений працевлаштований, характеризується позитивно, протягом відбування покарання заохочувався адміністрацією установи 15 разів, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час погашені. Зазначила, що згідно ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а саме те, що він став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення. Просила клопотання задовольнити та замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

В судовому засіданні представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_6 пояснив, що засуджений характеризується позитивно, в установі працевлаштований, сумлінно виконує свої обов`язки. За період відбування покарання у Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)" неодноразово заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час погашені. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу. При вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій просив розглядати дане клопотання без його участі, що не суперечить положенням ст. 539 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово судимий. По даній справі засуджений вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.01.2014 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці з конфіскацією майна.
Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року приведено вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.01.2014 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до КК України у редакції від 01.07.2020 року. Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією майна, з урахуванням ст. ст. 70, 71, 72 КК України, остаточне покарання визначене у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці з конфіскацією майна.

Початок строку покарання рахується з 09.02.2016 року, кінець строку покарання - 08.04.2022 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 3/4 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України.

Згідно статті 82 КК України особам, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу. Якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 15.02.2016 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", до якої прибув з Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 , яка міститься в особовій справі засудженого, засуджений працевлаштований, адміністрацією установи заохочувався п`ятнадцять разів, порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності притягувався двічі, стягнення погашені. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводить себе ввічливо. Утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставитися задовільно,намагається проявляти соціально-корисну ініціативу. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення". До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та набуття професійно-технічних навичок не прагне. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Виконавчі листи до установи не надходили.

З протоколу № 7 від 07.04.2020 року вбачається, що рішенням комісії установи відмовлено засудженому ОСОБА_4 в заміні покарання більш м`яким за його власним бажанням.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Частиною 1 статті 130 Кримінально виконавчого кодексу України встановлено, що за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи заохочення.

Застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. (ч. 1 ст. 131 Кримінально виконавчого кодексу України).

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений в установі працевлаштований.

Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_4 від 26.05.2021 року, 18.12.2018 року та 28.08.2020 року засудженого було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, дані стягнення погашені. Засуджений п`ятнадцять разів заохочувався адміністраціями установ: 04.10.2016 року, 05.01.2017 року, 04.07.2017 року, 02.10.2017 року, 02.01.2018 року, 02.04.2018 року, 27.06.2018 року, 03.10.2018 року, 29.03.2019 року, 05.07.2019 року, 01.10.2019 року, 03.04.2020 року, 03.07.2020 року, 04.01.2021 року, 05.04.2021 року, що, на думку суду, свідчить про сумлінну поведінку, а також підтверджує те, що засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд дійшов висновку, що той факт, що засуджений став на шлях виправлення, відповідає фактичним обставинам справи, що, в свою чергу, надає йому право на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Крім того, суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, встановлення факту виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці, є вирішальним саме при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Натомість, згідно ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання.

При цьому суд зазначає, що в ст. 65 КК України закріплено загальні засади призначення покарання. Разом з тим, при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким суд не призначає покарання, а лише його замінює, тому заміна покарання більш м`яким на строк, який перевищує невідбуту частину покарання, погіршить становище особи, оскільки покарання буде змінене не на користь засудженого.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, тому клопотання слід задовольнити та замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - задовольнити.

Засудженому вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.01.2014 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці з конфіскацією майна, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 8 місяців 10 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя