Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 липня 2021 року
м. Київ
справа № 665/1735/13-к

провадження № 51-4862 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 2 березня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 2 березня 2020 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обраний.

ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новий Гай Чаплинського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_5 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 не обраний.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_4 визнано виннуватим та засуджено за те, що він у 2007 році знаходячись на території центрального ринку в м. Херсон у невстановленої слідством особи без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав гладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет «АТМАСА» кал. 9 мм. Р.А. №00707 країна виготовлення Туреччина, який незаконно перевіз за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав його без передбаченого законом дозволу. Після чого 22 червня 2013 року близько 16.00 год знаходячись на території гаражного кооперативу «Колесо» за адресою: Херсонська область, смт. Чаплинка, вул. Леніна, без передбаченого законом дозволу збув вищевказаний пістолет ОСОБА_5 .
Суд кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст.263 КК України.
ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 22 червня 2013 року близько 16.00 год знаходячись на території гаражного кооперативу «Колесо» за адресою: Херсонська область смт. Чаплинка, вул. Леніна без передбаченого законом дозволу, шляхом отримання у якості оплати за ремонт автомобіля від ОСОБА_4 придбав гладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет «АТМАСА» кал. 9 мм. Р.А. № НОМЕР_1 , країна виготовлення Туреччина, який незаконно зберігав у приміщенні гаражу № НОМЕР_2 вищевказаного кооперативу до моменту його вилучення працівниками міліції 24 червня 2013 року о 12.50 год.
Суд кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України.
УхвалоюХерсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 2 березня 2020 року без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 2 березня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутності складу інкримінованого ОСОБА_4 злочину.

Вирок відносно ОСОБА_5 в апеляційному порядку не оскаржувався, у звязку із чим у суді апеляційної інстанції не переглядався.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
З аналогічними вимогами, які викладені в касаційній скарзі, засуджений ОСОБА_4 звертався й до суду апеляційної інстанції. Так, колегія суддів апеляційної інстанції визнала безпідставними посилання ОСОБА_4 на те, що висновки судово-балістичних експертиз мають бути визнані недопустимими доказами, оскільки експертизи були проведені установами, які підпорядковуються та безпосередньо фінансуються Міністерством внутрішніх справ України.
Судом апеляційної інстанції зазначено, що кожен із експертів, що проводив призначену в кримінальному провадженні експертизу був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, у зв`язку із чим попри підпорядкування Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру в Херсонській області, а також Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерству внутрішніх справ України, у колегії суддів відсутні підстави сумніватися в неупередженості висновків експертів вказаних установ (т. 1 а. п. 13, т. 2 а. п. 108).
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються серед іншого існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду.
Разом із цим, встановлені у вказаних нормах застереження в даному кримінальному провадженні не порушені, оскільки відповідно до положення «Про Міністерство внутрішніх справ України» (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету міністрів України №878 від 28 жовтня 2015 року, Міністерство внутрішніх справ не здійснює оперативно-розшукову діяльність та не є органом досудового розслідування. Не є Міністерство внутрішніх справ України і стороною кримінального провадження в розумінні положень Глави 3 КПК України.
Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 щодо неврахування судом висновку Одеського НДІСЄ від 10 березня 2015 року № 875/04 в обґрунтування вироку є безпідставним. Відповідно до ст. 332 КПК під час судового розгляду за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав передбачених ст. 242 цього кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання якщо, зокрема суду надано кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експерта не дав змоги усунути виявлені суперечності. Відповідно до вироку суду, за наявності передбачених законом підстав судом було призначено експертизу, яку проведено Харківським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром від 18 листопада 2019 року, висновок якого покладено в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 .
Судом першої інстанції встановлено, що належність самозарядного пістолета «АТМАСА» кал. 9 мм. до категорії гладкоствольної вогнепальної зброї та його здатність до проведення пострілів підтверджується висновком експерта Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 25 червня 2013 року № 2016 та висновком комісії експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 18 листопада 2019 року № 11/130 CE-19, в якому, серед іншого, вказано про перероблення саморобним способом пістолету для зміни його початкового призначення. Судом апеляційної інстанції зазначено, що із наявних у матеріалах кримінального провадження експертних висновків, експертами детально описані технічні характеристики пістолета та порядок його дослідження, а тому твердження ОСОБА_4 про те, що під час досудового слідства та в судовому засіданні не встановлено можливості спричинення вилученим у ОСОБА_6 пістолетом ушкоджень (через відсутність експериментальних пострілів), а висновки проведених судово-балістичних експертиз у кримінальному провадженні не містять даних про таку можливість, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду вважає безпідставними.

Доводи засудженого ОСОБА_4 з приводу того, щобалістичні експертизи в кримінальному провадженні призначалися за його відсутності, суд апеляційної інстанції до уваги не взяв, оскільки, як було зазначено апеляційним судом, відповідно до матеріалів провадження, проведення первинної експертизи Херсонським НДЕКЦ призначалося постановою слідчого під час досудового розслідування. Дані доводи засудженого не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки усі докази отримані органами досудового розслідування в ході досудового розслідування відкриваються стороні захисту та обвинуваченому у порядку, передбаченому ст. 290 КПК.
Окрім того, суд апеляції інстанції зазначив, що з матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання від 19 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 брав участь в судовому засіданні в якому за клопотанням прокурора було призначено комісійну судово-балістичну експертизу, мав право подавати питання і був ознайомлений з ухвалою суду.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що будь-які зміни до конструктивних характеристик пістолету «АТМАСА» ним не вносились та могли бути внесені після вибуття пістолета із його володіння, були предметом розгляду суддів попередніх інстанцій. З наданих судових рішень вбачається, що у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_4 не заперечував факт носіння, зберігання та збуту ним пістолету «АТМАСА» ОСОБА_5 за надання послуг по ремонту автомобіля. Так, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 пістолет 22 червня 2013 року та вже 24 червня 2013 року вказаний пістолет було вилучено працівниками поліції під час огляду місця подій в присутності понятих.
Доводи ОСОБА_4 про самовільне розбирання вилученого у ОСОБА_5 пістолету спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_5 , протоколом огляду місця подій від 24 червня 2013 року та висновком експерта № 2016 від 25 червня 2016 року. Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. З вказаним погоджується і колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Твердження ОСОБА_4 про те, що його клопотання від 1 березня 2020 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості у скоєнні навмисних дій та відсутності складу злочину, районним судом не розглянуто, Верховний Суд вважає безпідставним, адже у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зазначає, що дане клопотання було розглянуто та в його задоволенні було відмовлено ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 2 березня 2020 року.
Переглянувши вирок суду за апеляційною скаргою засудженого в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін.

Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області
від 2 березня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3