УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000662, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
11 червня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000662, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: - об`єкт нерухомого майна загальною площею 800,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельної ділянки з кадастровим номером: :91:165:0032, цільове призначення: для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацією офісного комплексу, площею 0,1194 га.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000662, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури м. Києва.
Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 18 березня 2021 року об`єкт нерухомого майна загальною площею 800,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером: :91:165:0032, цільове призначення: для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацією офісного комплексу, площею 0,1194 га, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000662 від 20 січня 2017 року.
За таких обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучено, а розгляд справи без повідомлення власників є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність здійснення розгляду вищевказаного клопотання прокурора без повідомлення власників майна про час та місце судового засідання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого/прокурора, та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно, на яке прокурором планується накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000662 від 20 січня 2017 року.
Також, слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови слідчого від 18 березня 2021 року, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає об`єкт нерухомого майна загальною площею 800,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером: :91:165:0032, цільове призначення: для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацією офісного комплексу, площею 0,1194 га.
Крім цього, відповідно до узагальненої судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07 лютого 2014 року, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна, навіть якщо у нього є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
В той же час, прокурором не надано доказів того, що в межах даного кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом якого здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000662 від 20 січня 2017 року, а відтак арешт майна не може бути накладено з метою забезпечення цивільного позову у даному кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор обґрунтовуючи своє клопотання посилається на обставини зміни у незаконний спосіб права власності на нерухоме майно, що є предметом розгляду даного клопотання, а саме на підставі підробленого рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ та додаткового рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ. Однак зі змісту відомостей, що містяться у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000662 від 20 січня 2017 року не вбачається, що слідчим проводиться досудове розслідування за фактом підроблення будь-яких документів.
З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважає, що досягнення мети досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000662, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на: - об`єкт нерухомого майна загальною площею 800,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку з кадастровим номером: :91:165:0032, цільове призначення: для реконструкції з розширенням і надбудовою та подальшою експлуатацією офісного комплексу, площею 0,1194 га.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 98, 131-132, 169-173, 233-234, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000662, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1