Справа № 288/633/17
Провадження № 1-кп/288/5/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 03 лютого 2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ірпінь, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадянина України, українця, раніше судимий Попільнянським районним судом Житомирської області від 19 грудня 2006 року за частиною першою статті 185 КК України із застосуванням частини 4 статті 70 КК України, частиною 4 статті 187 КК України, частиною 2 статті 121 КК України, на підставі статті 70 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2012 року, звільнений 12 липня 2012 року від подальшого відбування покарання умовно достроково на строк 1 рік 11 місяців 1 день, Ірпінським міським судом Київської області від 21.05.2020 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимий 19 грудня 2006 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 06.09.2006, за яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 187 ч. 4 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі, за ст. 121 ч. 2 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі, а в порядку ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначено покарання 8 (вісім) років позбавлення волі без призначення додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 14.11.2006 року, і остаточно визначено кінцеву міру покарання 8 (вісім) років 2 (два) місяці позбавлення волі, зарахувавши повністю строк відбутого покарання за попереднім вироком, на підставі постанови Богунського районного суду м. Житомира від 04.07.2012 року, звільнений 12.07.2012 року від подальшого відбування покарання умовно-достроково на строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 1 (один) день, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову повторно вчинив злочин за наступних обставин.
18 травня 2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував на АДРЕСА_1 , виник умисел на повторне незаконне заволодіння моторолером марки «HONDA-DIO», реєстраційний номер рами НОМЕР_1 , який згідно письмової розписки належить ОСОБА_6 , та знаходився у тимчасовому користуванні його сина ОСОБА_7 , який перебував поруч із ОСОБА_4 та з ним спілкувався. Під час розмови, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_7 дозвіл на поїздку вищевказаним моторолером до свого будинку. Отримавши від ОСОБА_7 усну згоду на тимчасове користування даним моторолером та зловживаючи довірою останнього, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння транспортним засобом, завів двигун моторолера марки «HONDA-DIO», реєстраційний номер рами НОМЕР_1 , яким поїхав з місця скоєння злочину та у подальшому незаконно розпорядився даним транспортним засобом на свій розсуд, залишивши у своєму користуванні, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 5000 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України визнав повністю і дав показання, які відповідають змісту обвинувачення. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, 02 лютого 2021 року надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, також просить цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду, так як вона відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- Довідкою ФОП ОСОБА_8 про вартість моторолеру «Honda Dio» 2009 року випуску, яка станом на 18.05.2015 року становила 5000 гривень 00 копійок;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 травня 2017 року з відеодиском за участю свідка ОСОБА_7 , який розповів як обвинувачений заволодів без його дозволу моторолером;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23 травня 2017 року з відеодиском за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- розпискою ОСОБА_6 від 16 жовтня 2017 року про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди в розмірі 7000 гривень.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною другою статті 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Враховуючи вищевикладені обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винного, позицію прокурора, думку потерпілого, інші обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за правилами частини 4 статті 70 КК України, яка визначає призначення покарання за сукупністю злочинів з приєднанням до покарання призначеного за новим вироком частково невідбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2020 року за частиною 3 статті 187 КК України та призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, так як вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлений по справі цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь завданої майнової шкоди в розмірі 5000 гривень та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 7000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги суд встановив наступне.
У відповідності до вимог статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5000 гривень та моральної шкоди в розмірі 7000 гривень. Згідно розписки ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду в розмірі 7000 гривень, а саме: 5000 гривень матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди.
Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди в розмірі 5000 гривень залишити без розгляду за заявою потерпілого ОСОБА_6 від 02 лютого 2021 року.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.
Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами "Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, а саме: що обвинувачений добровільно відшкодував моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.
Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує, що ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і в даний час він відбуває покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21.05.2020 року, а тому по даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирається.

Керуючись статтями 128, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за частиною другою статті 289 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2020 року за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та остаточно призначити ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 04 березня 2021 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, на підставі ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 19.09.2017 року по 03.03.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушення в частині стягнення майнової шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОККП: НОМЕР_2 , уродженця міста Ірпінь, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця села Миролюбівка, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , завданої моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 5000 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1