ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/103/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/108/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області, в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність Відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 за попередньою правовою кваліфікацією ст.122 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , ставить питання про скасування ухвали слідчого судді від 19 лютого 2021 року, як незаконної.

Вважає, що подання заяви про вчинення злочину ОСОБА_7 , як безпосереднім очевидцем події побиття потерпілого ОСОБА_8 , не суперечить вимогам КПК України, а тому бездіяльність службових осіб правоохоронних органів є незаконна.

На думку апелянта, використання потерпілим ОСОБА_8 своїх прав щодо оскарження постанови про закрито кримінального провадження не впливає на обсяг прав ОСОБА_7 щодо відкриття кримінального провадження за його заявою про вчинення злочину і на обов1язки працівників поліції щодо відкриття кримінального провадження та реєстрації його в ЄРДР.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19 лютого 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність Відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 04 серпня 2019 року за фактом звернення ОСОБА_7 Підволочиським ВП ГУНП в Тернопільській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000194 та проводилось досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

28 грудня 2019 року постановою слідчого підволочиського відділу поліції вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

12 грудня 2020 року ОСОБА_7 звернувся із заявою до Підволочиського відділу поліції про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , за попередньою правовою кваліфікацією ст.122 КК України.

Листом т.в.о. начальника ВП № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 29 січня 2021 року № 642/112/03-2021 інформовано ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_7 про відсутність підстав для внесення даної події в ЄРДР.

Під час розгляду скарги ОСОБА_7 , слідчим суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , як потерпілий у кримінальному упровадженні № 000194, постанови слідчого про закриття даного кримінального провадження не оскаржував.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що як заявником, так і потерпілим у кримінальному провадженні не вичерпано всі процесуальні засоби щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а тому суд не вбачав підстав для повторного внесення відомостей в ЄРДР за тим самим фактом щодо якого є нескасована постанова слідчого про закриття кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Остаточність вирішення питань обвинувачення в рішенні про закриття кримінального провадження хоча й не підпадає під дію принципу res judicata (остаточності судового рішення), втім є предметом охорони в контексті заборони проведення повторного розслідування з одних тих самих підстав. Адже неодноразове закриття (або зупинення) кримінального провадження та його відновлення негативно впливає на права та законні інтереси особи, оскільки вона (особа) перебуває в стані невизначеності щодо долі кримінального провадження проти неї (див. рішення «Меріт проти України»).

Відповідно до низки міжнародно-правових актів однією з важливих гарантій прав людини та неодмінною складовою принципу верховенства права є неприпустимість подвійної загрози (подвійного покарання за одне і те саме діяння) (ne bis inidem) (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі КЗПЛ). Аналогічна гарантія передбачена статтею 50 Хартії основних прав Європейського Союзу, прийнятої 12 грудня 2007 р., та статтею 54 Конвенції про виконання Шенгенської угоди від 14 червня 1985 р.. Гарантія, передбачена статтею 4 Протоколу № 7, займає чільне місце в системі захисту конвенції. Захист від дублювання кримінальних проваджень є однією зі специфічних гарантій, пов`язаних із загальною гарантією справедливого слухання у кримінальному провадженні. Стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції закріплює основоположне право, яке гарантує, що ніхто не може бути притягнутий до суду чи покараний у кримінальному провадженні за злочин, за який він або вона вже були остаточно засуджені чи виправдані (див. Маргуш проти Хорватії; Сергій Золотухін проти Росії; Нікітин проти Росії, та Кадушич проти Швейцарії).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що метою статті 4 Протоколу № 7 є заборона повторення кримінального провадження, яке було завершено остаточним рішенням (рішення у справі «Сергій Золотухін проти Росії», п. 107). При цьому той факт, що рішення не приймає форми судового рішення, на думку ЄСПЛ, не може ставити під сумнів виправдання чи засудження особи, оскільки такий процесуальний та формальний аспект не може впливати на наслідки рішення.

Заборона повторного розслідування, як механізм забезпечення правила non bis in idem, унормована національним законодавцем, зокрема, у спосіб закріплення в якості обставин, що унеможливлюють проведення досудового розслідування: існування вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; існування не скасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності (п. 6, 9-1 ч.1 ст. 284 КПК).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Підволочиського районного суду від 19 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 за попередньою правовою кваліфікацією ст.122 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 за попередньою правовою кваліфікацією ст.122 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.