Справа № 675/300/21
Провадження № 1-кп/675/51/2021
У Х В А Л А
"17" червня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
17 червня 2021 року прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки 19 червня 2021 року закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_6 , однак у відношенні обвинуваченого наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину проти життя особи, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, відноситься до категорії особливо тяжких, існують ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, з якими проживає в одному населеному пункті. Як на доказ своїх доводів прокурор послався на відомості, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, наявність вагомих доказів, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочину, реальних обставин, за яких вчинено інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 проти заявленого прокурором клопотання заперечували.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам, тому просить змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час або цілодобово.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За вимогами ч. 3 цієї ж статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
При вирішенні заявленого прокурором та захисником клопотань судом враховуються положення ст. 131 КПК України, якою визначено, що одним із передбачених КПК України видом заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є запобіжні заходи, що застосовуються на підставі ухвали суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, якщо прокурор доведе, що є підстави для його застосування.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд, дослідивши клопотання, заявлене прокурором, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступних висновків.
28 грудня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
29 грудня 2020 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України.
30 грудня 2020 року ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 25 лютого 2021 року включно.
23 лютого 2021 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою по 23 квітня 2021 року включно.
21 квітня 2021 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою по 19 червня 2021 року включно.
Суд наголошує, що метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд також враховує особу, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного: те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання.
Вказана обставина не є визначальною та такою, що давала б можливість обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України.
Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, данні про його особу, зокрема те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, відноситься до категорії особливо тяжких, за які Кримінальним кодексом України, передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк понад десять років, те, що свідки обвинувачення у судовому засіданні ще не допитані, проте обвинувачений обізнаний з їх місцем перебування та особистими обставинами, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що, знаходячись на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, котрі проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
За таких обставин, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає можливим змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, відтак клопотання обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з дня винесення ухвали, тобто з 17 червня 2021 року.
Пунктом 1 частини 4 ст. 183 КПК України надано право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Суд прийняв до уваги, що ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької областівід 30 грудня 2020року розмір застави не визначався, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вбивство, відтак вважає за доцільне не визначати розмір застави.
Керуючись ст. ст. 331, 372, 376, 393-395 Кримінального процесуального кодексу України,
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 про заміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Михнів Ізяславського району Хмельницької області, українцю, громадянину України, жителю АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17 червня 2021 року по 15 серпня 2021 року включно.
Ухвала діє по 15 серпня 2021 року включно.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_6 підлягає направленню до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор».

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити ОСОБА_6 негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1