Справа № 308/8713/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

У межах кримінального провадження №0000164, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, надійшло клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

Слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000164, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Як наслідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними кримінальному провадженні доказами.

Строк дії, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, закінчується 19.02.2021.

Необхідність продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілу, свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки. Усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання винним, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім цього, слід враховувати, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює і не має джерела постійного доходу, що дає стороні обвинувачення підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити свою злочинну діяльність.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, тому на думку сторони обвинувачення наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.

У зв`язку з наведеним стороною обвинувачення ініціюється розгляд вказаного питання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Також зазначив, що таке продовження строку тримання під вартою, є формальним оскільки більшість ризиків, наведених прокурором, не існує. Обвинувачений ніяким чином не може впливати на хід досудового розслідування, оскільки таке вже закінчене. А доводи прокурора щодо можливості вчинення нового кримінального правопорушеннями є необґрунтованими. Просить суд взяти до уваги факт перебування його підзахисного у фактичних шлюбних відносинах, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей. У зв`язку з наведеним просить замінити тримання під вартою на інший вид запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачений також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав заперечення захисника, просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судове засідання не з`явились, однак до суду надійшло клопотання їх представника - ОСОБА_10 , про проведення призначеного судового засідання без його участі та участі потерпілих. Клопотання сторони обвинувачення повністю підтримують та просять продовжити строки запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 15.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Дана справа перебуває у провадженні головуючої судді ОСОБА_11 , який станом на 18.02.2021 знаходиться на лікарняному.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю ОСОБА_1 для розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 19.02.2021.

17.02.2021 до суду надійшло клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів, указаних ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Обґрунтованість підозри не спростована належними та допустимими доказами та стверджується наявними в матеріалах справи документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому, суд зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що такі є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не зменшилися та продовжують існувати.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином і передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відтак, на думку судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на шістдесят днів до 15 квітня 2021 року.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинученим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінально-процесуальним Кодексом 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду на його першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками по справі;

- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Повний текст ухвали проголошено 19.02.2021 о 16 год. 30 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1