ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1569/20
Провадження №1-кп/477/84/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої по справі - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0001197 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодружений, не працевлаштований, на утриманні має неповнолітнього дитину, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , судимого:

- вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2011 року, за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2013 року за ч.3 ст.152, ч.1 ст.71 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 26 листопада 2013 року, за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1,4, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.11.2018 року, строком на 1 рік, 11 місяців та 6 днів .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2019 року у темний час доби, починаючи з 21-25 годин до 21-50 годин обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у межах території СТ «Сатурн» Миколаївської області Вітовського району біля с. Калинівка по вул. Виноградна, будинок 137, побачив через вікно будинку потерпілу ОСОБА_7 , яка лежала на ліжку у кімнаті свого дачного будиночку. Після чого, діючи умисно, незважаючи на відсутність освітлення в будинку у темний час доби, діючи свідомо, без дозволу власника будинку або особи яка там проживає, переліз через огорожу проникнувши на територію дачного будинку, та шляхом відчинення дверей проник до житлового будинку не запитавши дозволу на вхід у господаря , який там на той час перебував а саме потерпілої ОСОБА_7 , де проник у будинок після чого побачивши потерпілу ОСОБА_7 на ліжку, використовуючи свою фізичну силу до потерпілої , закривши їй рот рукою, та утримуючи її за передпліччя , всупереч волі останньої, без згоди потерпілої зґвалтував потерпілу вчинивши з нею статевий акт природнім способом. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 одягнувся та з місця скоєння злочину зник.

Органами досудового розслідування скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 162 та ч.2 ст.152 КК України.

В ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 28 листопада 2020 року він проїжджав на належному йому автомобілі марки «Жигулі» по автодорозі біля СТ. «Сатурн», зупинився та пішов прогулятися по краю дачних ділянок. В одному з будинків побачив світло у вікні та потерпілу яка дивилася телевізор та лежала на постелі. З якою метою, пояснити не може, але зайшов до території дачної ділянки та через незамкнені двері, пройшов усередину будинку, де на постелі побачив потерпілу та мовчки її зґвалтував проти її волі, бо вона пручалася після чого вийшов з будинку та поїхав далі. Про скоєне шкодує, та розкаюється.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 28 листопада о 21 годині 45 хвилин, вона перебувала за місцем свого тимчасового мешкання в СТ « Сатурн» по вул. Виноградна, садовий будиночок 137, біля с. Калинівка, Вітовського району Миколаївської області. Відпочиваючи у вечірній час доби переглядаючи інтернет новини по планшету. Двері у будиночок були незамкнені, так як у дворі прив`язана собака, до якої вона виходила досить часто. Лежачи на ліжку, вона задрімала та несподівано для себе відчула як хтось накинувся на неї усім тілом, та закрив рукою рот. Чоловік при цьому утримуючи її однією рукою, почав знімати з неї одежу та ґвалтувати, при чому пошепки просив не кричати та заспокоїтися. Під час зґвалтування вона фізично робила спроби скинути його з свого тіла, та ловила його за волосся та вуха, однак не змогла припинити його злочинні дії, в силу фізичної слабкості. Після закінчення невідомим її чоловіком статевого акту, він одягнув штани, одів шапку, яка упала на підлогу та мовчки пішов. В просвіті дверей вона побачила що, чоловік був невисокого зросту та у спортивних штанах. Після скоєного вона подзвонила сину, який викликав поліцію та приїхав до неї на дачну ділянку. Будь яких матеріальних претензій до обвинуваченого не має, але просила застосувати до обвинуваченого суворе покарання за вчинений ним злочин.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, окрім показань самого обвинуваченого та показів потерпілої, також підтверджується змістом письмових доказів кримінального провадження, досліджених в ході судового слідства.

Час та місце скоєного підтверджується змістом заяви потерпілої ОСОБА_7 від 28.11.2019 року до поліції, згідно з яким потерпіла просила прийняти заходи до невідомої особи, чоловічої статі, яка 28.11.2019 року в період часу- з 21-45 години до 21-50 години зґвалтував її, із застосування фізичного насильства (а.с. 47).

Згідно із заявою потерпілої ОСОБА_9 від 29.11.2019 року остання добровільно видала працівникам поліції свою спідню білизну ( а.с 54 ).

Як вбачається зі змісту витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0001197 від 29.11.2019 року, 28 листопада 2019 року надійшла заява від потерпілої ОСОБА_7 про те , що у зазначений час вона перебувала за адресою АДРЕСА_3 , невідома особа, проти волі потерпілої вступила з нею у статевий зв`язок природнім способом ( а.с.45).

Вказане підтверджується змістом рапорту ( а.с. 46) про те що 28 листопада 2019 року 22-08 год. через службу 102, надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_10 , про те, що його мати ОСОБА_7 , знаходилась у власному будинку в СТ «Сатурн» та відпочивала, коли невідома особа- чоловік вдерся до будинку та зґвалтував її. ( а.с.46).

Як вбачається з протоколу огляду місця події ( а.с.49-53) з фото таблицею до нього, оглядалося місце проникнення обвинуваченого а саме через огорожу дачної ділянки та вхідні двері дачного будиночку, які не були закриті на момент його проникнення, що підтверджує його покази та покази потерпілої у суді. У ході огляду місця події злочину вилучено змиви з поверхні дивана, які визнані речовим доказом та долучені до матеріалів кримінального провадження ( а.с.94).

Згідно висновку експерта №1304 від 20.12.2019 року, молекулярно генетичної експертизи, встановлено генетичні ознаки зразка буквального епітелію потерпілою ОСОБА_7 . У змиві з дивану, вилученому при огляді місця скоєння злочину виявлено сперму без домішок крові, на нижній білизні( трусах) та марлевій серветці з вмістом піхви потерпілої ОСОБА_7 виявлено клітини з ядрами з домішкою сперми та без домішок крові, не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію потерпілої ОСОБА_7 та належить невстановленій особі чоловічої генетичної статі.(67-93).

Відповідно до постанови та протоколу про відібрання та отримання біологічних зразків для проведення експертизи ( а.с.98-99), 13.08.2020 року, у обвинуваченого ОСОБА_3 відібрано біологічні зразки букального епітелію, за якими призначено молекулярно генетичну експертизу.

Відповідно до висновку молекулярно генетичної експертизи від 21.08.2020 року № 874 предметом дослідження якої було встановлення генетичних ознак букального епітелію ОСОБА_3 та порівняння їх з іншими генетичними ознаками невстановленої особи чоловічої статі які встановлені висновком експерта №1304 від 20.12.2019 року. Висновками даної експертизи встановлено генетичні ознаки букального епітелію ОСОБА_3 та їх повний збіг з генетичними ознаками сперми без домішок крові виявленими у змиві з дивану, та генетичними ознаками виявленими на трусах потерпілої та марлевій серветці з вмістом піхви ОСОБА_7 ( а.с.102-109).

Відповідно до постанови (а.с.94), вилучені при огляді місця події змиви, з піхви потерпілої та зрізи з нігтів обох рук потерпілої, нижня білизна потерпілої визнані речовим доказом та направлені до камери схову при Вітовському ВП Корабельного ВПГУПН у Миколаївській області. ( а.с.94).

Як вбачається з висновку експерта № 1104 від 26.12.2019 року потерпіла ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень а також ушкоджень на ділянці статевих органів, які б свідчили про наявність слідів самооборони, або про наявність у потерпілої статевого життя не виявлено (а.с.55-56).

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №30000777 ( а.с.110) за матеріалами правоохоронних органі про вчинення кримінальних правопорушень зареєстровано кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ст. 162 ч.1 КК України, де зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконно проник до житлового будинку за місцем тимчасового проживання потерпілої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 .

Відомості до вказаного реєстру внесені відповідно до рапорту від 21.08.2020 року ( а.с.112).

Як вбачається з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.08.2020 року, від потерпілої ОСОБА_7 , яка просила притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 28.11.2019 року у період часу з 21-25 по 21-50 годину без її згоди поза її волею проникла на територію її дачного будиночка та порушила її право на недоторканість житла по АДРЕСА_3 . ( а.с.113).

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) вчинене повторно, а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ст.152 ч.2 КК України. Суд також вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла іншої особи.

Пояснення ОСОБА_3 судовому засіданні, який не заперечував, що проник до житла потерпілої та вступив з нею у статеві стосунки без її згоди, узгоджуються з поясненнями самої потерпілої та дослідженими судом письмовими доказами, які підтверджують покази ОСОБА_7 .

Як вбачається з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.05.2008 року, погрозою застосування фізичного насильства як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи слід вважати залякування її застосування такого насильства до неї й може полягати у висловлюваннях, жестах, демонстрації зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа сприймає за справжню зброю, чи інших діях. Погроза застосування фізичного насильства повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластись враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано. При оцінці можливості сприйняття реальності погрози слід виходити з часу, місця, обстановки, що склалася.

Сукупністю вказаних доказів підтверджено, що за встановлених фактичних обставин вчиненого злочину, мали місце перед зґвалтуванням потерпілої застосування до неї фізичного насилля та погрози у їх подальшому застосуванні зі сторони обвинуваченого, які потерпіла сприйняла реально.

При цьому, показання потерпілої послідовні, узгоджені з показаннями обвинуваченого та змістом досліджених судом письмових доказів, і не довіряти показанням потерпілої у суду підстав немає.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , керуючись ст. 65 КК України, суд враховує обставини справи, тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів, що відносяться категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, у якості пом`якшуючих відповідальність обставин наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини який перебуває на його утриманні, чистосердечне розкаяння у скоєному. Однак враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини та має незняту та непогашену судимість, дійшов висновку, про можливість його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

При цьому остаточна міра покарання має бути призначена із застосуванням ст. 70 ч.4 та ст. 71 ч.1 КК України, з урахуванням вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.12.2020 року та вироку Миколаївського апеляційного суду від 08.04.2021 року, за сукупністю злочинів по епізоду скоєння злочину від 09.06.2020 року, та сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання частини невідбутого покарання за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області.
Згідно роз`яснень, що містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню.
Щодо зарахування строку відбутого покарання, то з 11 серпня 2020 року ОСОБА_3 затримано за кримінальним правопорушенням (постановлено вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області та вирок Миколаївського апеляційного суду від 8.04.2021 року) на підставі ст.72 ч.5 КК України у відбутий строк покарання необхідно зарахувати строк перебування під вартою за попереднім вироком, з розрахунку один день попереднього ув`язнення в даній установі за один день позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається в тому числі строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 підлягають стягненню процесуальні витрати по справі (а.с. 66, 101), у сумі 31073 грн.29 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 152 КК України у виді восьми років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді восьми років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.12.2020 року, вироку Миколаївського апеляційного суду від 08.04.2021 року за кримінальним провадженням №0000414 за епізодами від 09.06.20 року, у виді 1 року позбавлення волі, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 23.11.2013 року, у виді шести місяців позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді дев`яти років та шести місяців позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 за даним кримінальним провадженням не обиралася.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11 серпня 2020 року.

У відбутий строк покарання зарахувати ОСОБА_3 строк перебування під вартою за попереднім вироком з 11 серпня 2020 року по день постановлення вироку 19 квітня 2021 року, зарахувати як один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі: мазки середовища ОСОБА_7 , зрізи нігтів з обох рук; зразки букального епітелію ОСОБА_3 , білизну потерпілої ОСОБА_7 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру процесуальні витрати за кримінальним провадженням № 0001197 в сумі 31073 ( тридцять одна тисяча сімдесят три ) грн. 29 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку, а засудженим ОСОБА_3 у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та потерпілій.

Вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1