КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 01 серпня 2020 року.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може ухилятись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року, як незаконну, необґрунтовану, постановлену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити судове рішення про відмову у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 і негайно звільнити його з-під варти.

Захисник звертає увагу на те, що судом порушено вимоги ст. 194 КПК України застосування запобіжного заходу за відсутності доказів на підтвердження вчинення підзахисним кримінального правопорушення. Суд першої інстанції не перевірив, не дослідив, і, відповідно, не оцінював докази на підтвердження доводів прокурора про існування обґрунтованості підозри та висунутого обвинувачення, наявності ризиків в розумінні ст. 177 КПК України. Відтак, діючи на порушення наведених вимог закону колегія суддів, очевидно усвідомлюючи відсутність в матеріалах будь-яких доказів про наявність обґрунтування підзори стосовно підзахисного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, безпідставно та незаконно задовольнила клопотання прокурора.
Окрім того, на думку захисника, судом першої інстанції порушено ст.5 Параграф 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розгляд клопотання за відсутності розумної підозри щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.
Судом проігноровано рішення Європейського суду з прав людини у справі "Калашніков проти Росії" щодо існування презумпції залишення на свободі.
Також судом проігноровано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод щодо обов`язкової наявності суттєвих і наявних підстав та належної конкретизації при обранні (продовженні) запобіжного заходу.
При цьому, в апеляції захисника на а.с. 66-75 містяться доводи щодо незаконності та необґрунтованості ухвал від 16 квітня 2020 року та 24 грудня 2019 року.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 зазначив, що відвід суддям ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , заявлений стороною захисту в судовому засідання 06 червня 2019 року, не був задоволений та не був вирішений у законний спосіб, а тому подальше судове провадження, в тому числі і оскаржуване рішення, ухвалено незаконним складом суду, що є безумовною підставою для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року.
В судове засідання ОСОБА_11 не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а ухвалу суду слід залишити без змін, виходячи з таких підстав.
Висновок викладений в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження оскільки, як вважає суд, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, позаяк відображені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину є свідченням того, що обставини, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали і рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_6 є настільки високим, що на даний час унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж існуючий, і застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Також суд врахував дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення різних злочинів, в тому числі проти життя і здоров`я особи, на даний час обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, і особливо тяжкого, яке, згідно обвинувачення, було вчинено організованою групою на території Київського СІЗО, тобто режимного об`єкту, та пов`язане з погрозою вбивством, насильством щодо працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 , що в свою чергу, на переконання суду, створює реальні ризики як щодо можливості за першої нагоди переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, так і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи захисника про те, що судом порушено вимоги ст. 194 КПК України застосування запобіжного заходу за відсутністю доказів на підтвердження вчинення підзахисним кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки на стадії судового розгляду до постановлення вироку суд позбавлений можливості висловлюватись з приводу обґрунтованості підозри та висунутого обвинувачення.
Колегія суддів зазначає, що суд, вирішуючи питання про продовження строків дії запобіжного заходу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості достатності для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Оскаржуване судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже доводи захисника про порушення судом ч. 2 ст. 177 КПК України, ст. 5 параграф 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ігнорування рішення Європейського суду з прав людини у справі "Калашніков проти Росії" щодо існування презумпції залишення на свободі, на думку колегії суддів, є неспроможними.
Доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвал суду Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року та 24 грудня 2019 року, про які зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник, колегією суддів не розглядаються, як такі, що не стосуються висновків, викладених в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року.
Посилання захисника на те, що судове рішення ухвалено незаконним складом суду, оскільки не був задоволений відвід суддям та відвід не був вирішений у законний спосіб, є безпідставними, оскільки заява захисника про відвід складу суду була розглянута у встановленому законом порядку з постановленням рішення, передбаченого чинним кримінальним процесуальним законом, а відмова у задоволенні заяви захисника про відвід суддям сама по собі не свідчить про те, що провадження розглянуто незаконним складом суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасуванняухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1, КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №761/22125/19

Провадження №11-кп/824/138/2021 Категорія КК: ч. 4 ст. 345 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1