Справа № 489/544/20
Номер провадження 1-кп/489/552/21
ВИРОК
Іменем України

11 травня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Олександрія Кіровоградської області, громадянин України, українець, одружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України

встановив
14.12.2019 о 13:19 год. ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного власного збагачення та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись у приміщенні торгівельного залу супермаркету «Велмарт», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 1/1, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав жіночу сумку, належну ОСОБА_4 , в якій перебували гаманець з грошовими коштами в сумі 4900 гривень та посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане Миколаївським МРЕВ 09.03.2007 на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України кримінальним правопорушенням є таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Відповідно до ч. 3 ст. 357 КК України кримінальним правопорушенням є незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.

Таємне викрадення ОСОБА_5 сумки та гаманця з грошовими коштами, незаконне заволодіння посвідченням водія, а також час та місце їх вчинення підтверджується сукупністю, досліджених в судовому засіданні, доказів:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.12.2019, в якому ОСОБА_4 повідомила, що невстановлена особа 14.12.2019 близько 13 год. у супермаркеті "Велмарт" по пр. Миру 1/1 в м. Миколаєві таємно викрала сумку в які знаходилось майно ОСОБА_4 , яким заподіяла шкоду 5000 грн.

- протоколом огляду предмету від 18.12.2019 та диском з відеозаписом з камер відео спостереження, з яких видно, як ОСОБА_5 проходячи біля холодильних камер бере з візка жіночу сумочку та йде далі;

-постановою про визнання речових доказів від 18.12.2019;

- показами потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні, яка пояснила, що 14.12.2019 близько 13 год. у супермаркеті "Велмарт" по пр. Миру 1/1 в м. Миколаєві у неї було вкрадено жіночу сумочку, в якій перебували гаманець, гроші 4900 грн., дві банківські карти, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія;

- показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який провину визнав повністю, вказав, що 14.12.2019 близько 13 год. 19 хв. у супермаркеті "Велмарт" по пр. Миру 1/1 в м. Миколаєві таємно викрав жіночу сумочку, вийшовши з супермаркету забрав гроші з сумочки, все інше викинув. Вказує, що в сумочці було посвідчення водія на ім`я потерпілої, наявність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ані підтвердити, ані спростувати не може.

Наслідки у вигляді заподіяної ОСОБА_4 матеріальної шкоди та її розмір 4900 грн. доведено:
- показами потерпілої та обвинуваченого наданими в судовому засіданні.

Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та ч. 3 ст. 357 КК України, а саме у незаконному заволодінні будь-яким способом іншим важливим особистим документом (посвідченням водія).

Відповідно до ст. ст. 66 КК України суд враховує щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, яких раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття у скоєному та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, в межах санкцій, передбачених КК України за скоєні кримінальні проступки.
Потерпіла ОСОБА_4 подала цивільний позов та просила стягнути із відповідача матеріальну шкоду в сумі 10 409,45 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Суд заслухавши сторони приходить до висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що у викраденій сумочці перебували грошові кошти в сумі 4900 грн. та посвідчення водія на ім`я потерпілої ОСОБА_4 , для відновлення якого потерпіла витратила 274,45 грн. (219+20+35,45).
Враховуючи те, що ці обставини підтвердженні і цивільний позов в цій частині визнано ОСОБА_5 , вказані вимоги підлягають задоволенню.
Вимоги про стягнення компенсації матеріальної шкоди, яка полягає у вартості сумочки, гаманця та відновлення свідоцтва про реєстрацію не підлягають задоволенню, оскільки вартість сумочки та гаманця не підтверджена доказами, а про викрадення свідоцтва про реєстрацію не вказано в обвинувальному акті та відсутні докази, що ці обставини встановлювались на досудовому розслідуванні.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 компенсації моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зі змінами.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини. Суд вважає доведеним наявність моральної шкоди заподіяної потерпілій, яка полагала у душевних стражданнях та переживаннях, пов`язаних із викраденням її майна, порушенням звичайний умов життя та роботи потерпілої, яка була позбавлена можливості використовувати власний автотранспорт в т. ч. в роботі для приїзду на роботу, на ділові зустрічі, переміщення містом в особистих та робочих справах.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд бере до уваги обставини вчинення злочину, вину обвинуваченого, моральні страждання потерпілої та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої щодо стягнення компенсації моральної шкоди слід задовольнити частково, та стягнути з обвинуваченого та користь потерпілої ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 127 - 129, 349, 369 - 376 КПК України, суд
ухвалив
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 00 грн.;
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 00 (одна тисяча сімсот) грн.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в сумі 5174,45 грн. (п`ять тисяч сто сімдесят чотири гривні сорок п`ять копійок) та компенсацію моральної шкоди в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).
Речові докази:

- диск з відеозаписами з камер відеоспостереження залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1