ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1482/21 Справа № 210/439/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тинда Амурської області РФ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення, під час відбування покарання за власним розсудом не виявив бажання бути залученим до праці на виробництві, не вжив заходів щодо погашення заборгованості за цивільним позовом та вироком, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_7 , не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд однобічно розглянув провадження, без належного врахування його особи та його характеристики за час відбування покарання, відсутність стягнень та наявність одного заохочення.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 жовтня 2014 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 31 травня 2019 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року змінено та виключено з мотивувальної частини вироку посилання на покази свідка ОСОБА_9 та посилання на участь адвоката ОСОБА_10 у слідчому експерименті з ОСОБА_11 від 20 жовтня 2014 року, а також змінено в частині порядку стягнення процесуальних витрат, вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2 428,12 грн. у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта, в іншій частині вирок залишено без змін.
Початок строку відбування засудженим покарання 20 жовтня 2014 року
Кінець строку відбування засудженим покарання 09 березня 2022 року.
Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на ОСОБА_7 останній відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 27 жовтня 2014 року.
Під час утримання в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 06 липня 2019 року відбував покарання в державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), характеризувався посередньо, мав 1 заохочення, стягнень не мав.
З 28 вересня 2020 року відбуває покарання в державній установі Криворізька виправна колонія (№80) та за час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, до праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків, намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою,бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», проте не бере участі у виховних заходах, які проводяться в установі, та не бере участь у роботі гуртків, які діють в установі, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів.

При цьому судом першої інстанції враховано, що 12 березня 2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» згідно ст. 101 КВК Украйни, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеня виправлення (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено у переведенні до ДСР.

12 березня 2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» відповідно ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеня виправлення (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено у застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

12 березня 2020 року засуджений був розглянутий на адміністративній комісії в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» згідно ст. 81 КК України, однак у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеня виправлення (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Крім того, як вбачається з щоденника ОСОБА_7 , останній 27 листопада 2020 року лише став на шлях виправлення, однак не довів свого виправлення.

Суд першої інстанції також взяв до уваги, що згідно з вироком суду засуджений має цивільний позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому від розбійного нападу за його участі та заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, проте жодних активних дій з боку засудженого щодо сплати компенсації на користь потерпілого ним не вчинено.

При цьому суд враховує, що за твердженням засудженого, а так само і з його характеристики, вбачається, що останній підтримує зв"язки з близькими, у тому числі й шляхом листувань та побачень, що на думку суду не перешкоджало йому вжити заходів щодо відшкодування шкоди, завданої злочином.

Крім того, судом було зазначено, що навіть незважаючи на те, що до установи виконання покарань не надходили виконавчі листи, як за шкоду, присуджену на користь потерпілого, так і за витрати за проведені експертизи, засуджений був обізнаний про наявність зобов`язань перед потерпілим від розбійного нападу, вчиненого за його участі, а так само і про необхідність сплати витрат на користь держави.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки наявність 1 заохочення та відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.
При цьому необхідно звернути увагу, що засуджений, перебуваючи в місцях позбавлення волі з 27 жовтня 2014 року, на протязі майже всього часу відбування покарання не проявляв належних дій, спрямованих на доведення свого виправлення, а висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Ті обставини, що засуджений відбув більшу частину покарання, а також має оцінку виправлення став на шлях виправлення, не можуть свідчити, що він виправився та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зазначені обставини свідчать лише про намагання засудженого використати формальні підстави - факт відбуття певної частини покарання для звільнення з місць позбавлення волі.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення останній не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи засудженого про упереджене ставлення до засудженого суду є безпідставними, як і його твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4