ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/998/21 Справа № 203/2165/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
та його представника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року, про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000146,-
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 04 червня 2021 року у ОСОБА_9 , а саме на:
- грошові кошти загальною сумою 355 430,00 гривень;
- аркуш паперу «Расходная накладная» від 11 березня 2021 року №3328 з написом чорними чорнилами на зворотньому боці «ул. Электрометалуров 53 Магазин «Колосок», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 АДРЕСА_1 »;
- 15 банкнот номіналом по 200 гривень загальною сумою 3 000,00 гривень (СЗ 3391935, ХГ 1722018, СЕ 9276541, ТД 8312588, УТ 3911965, ТЗ 9727506, УД 8504982, СЕ 8548134, ТЄ 6915130, ЄЗ 1844806, УИ 9262262, УС 5116456, ХВ 2239400, ХЄ 1567829, ПД 6551240);
- банківські картки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;
- ручка «Parker» срібного кольору;
- флеш носії («Team» сріблястого кольору, «Kingston» DT 101 G2 16 GB, «ADATA» VV140 на 64 GB);
- мобільний телефон «iPhone XS max» чорного кольору у чохлі у заблокованому стані із сім карткою;
- мобільний телефон «iPhone» золотого кольору у чохлі із сім картками;
- аркуш паперу з написом « НОМЕР_4 »;
- аркуш паперу з написом «5 430 грн»;
- сумку коричневого кольору.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що 29.04.2021 року відкрите кримінальне провадження №0000146, а 04.06.2021 року ОСОБА_9 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Під час затримання підозрюваного у нього виявлено та вилучено зазначені в клопотанні слідчого предмети, які постановою слідчого визнані речовими доказами. Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заявленого слідчим клопотання, оскільки зазначені об`єкти вилучені у підозрюваного і відповідають критеріям, визначеним статтею 170 КПК.
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , просить ухвалу суду скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти загальною сумою 355 430, 00 гривень, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти загальною сумою 355 430,00 грн. відмовити.
Вважає ухвалу слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
На його думку, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 , підлягає скасуванню з огляду на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Вказує, що ОСОБА_7 є власником вказаних грошових коштів загальною сумою 355430,00 грн., посилаючись, що останній здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. Основним видом економічної діяльності є надання послуг з пошиття штор та жалюзі, а також їх монтаж та встановлення. Щорічний дохід від зайняття підприємницької діяльності складає близько 500000,00 грн., про що щорічно він подає декларації платника податку до податкових органів та сплачує відповідні податки. Для здійснення своєї підприємницької діяльності ОСОБА_7 орендує торгову площу у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у АДРЕСА_2 .
01.06.2021 року до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_12 , з проханням надати йому борг грошові кошти у розмірі 13000 доларів США на строк 6 місяців, у зв`язку із тим, що він вирішив придбати та встановити додаткову станцію сонячних батарей.
04.06.2021 року зазначені грошові кошти ОСОБА_7 взяв із свого будинку та зберігав на роботі у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Приблизно о 17.30 год. 04.06.2021 року ОСОБА_7 зв`язався із ОСОБА_12 з питанням як швидко він зможе під`їхати та забрати грошові кошти, остільки магазин скоро закривається та йому необхідно їхати додому, на що ОСОБА_12 повідомив, що не встигає приїхати до обумовленого часу та попрохав передати грошові його куму ОСОБА_9 , який о 18.00 год. по поверненню із м. Дніпро, буде знаходитися на автомобільній стоянці біля магазину «Владі».
В цей же день, приблизно о 18.00 год. біля автомобільної стоянки у м. Нікополь навпроти магазину «Владі», ОСОБА_7 передав ОСОБА_9 355430,00 грн. для ОСОБА_12 .
Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 є законним власником зазначених грошових коштів, набутих у законний спосіб від здійснення підприємницької діяльності.
На думку адвоката, в ухвалі слідчого судді відсутнє належне обґрунтування доводів та відсутні посилання на докази, які дають підстави вважати, що майно, яке було арештоване є засобом вчинення кримінального правопорушення або були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима набутими кримінально протиправним шляхом, як стверджував про це слідчий в своєму клопотанні.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_8 , який представляє інтереси власника майна ОСОБА_7 , та сам ОСОБА_7 , підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати частково та відмовити в задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошову в сумі 355430,00 грн.
Прокурор в апеляційному суді заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку,позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, що було дотримано судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебуває кримінальне провадження №0000146, за ознаками ч.3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_9 інкриміновано те, що за попередньою змовою групою осіб із старшим оперуповноваженим з ОВС УПЕП ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_13 у період часу від 07.04.2021 року по 04.06.2021 року, створював штучні перешкоди підприємницькій діяльності фізичним особам-підприємцям ОСОБА_11 , ОСОБА_10
04.06.2021 року, близько 18 годин 20 хвилин, ОСОБА_9 одержав від ОСОБА_14 неправомірну вигоду в сумі 3 000,00 грн за неперешкоджання зазначеним особам у господарській діяльності.
У рамках кримінального провадження ОСОБА_9 пред`явлено підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
07 червня 2021 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000146, яке оскаржуваною ухвалою було задоволено.
Колегія суддів зазначає, що арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання. Що ж стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то це є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження. Арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
На думку колегії суддів, з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна слідчим суддею обґрунтовано на даному етапі було накладено арешт на вказане у клопотанні слідчого майно, зокрема і на грошові кошти у сумі 355430,00 грн., оскільки вказаний захід забезпечення кримінального провадження хоча і є крайнім, але є найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо, у зв`язку з чим не застосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.
Арештоване майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, і відповідно до ч.1 ст.170 КПК України існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.
Доводи апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З огляду на вищенаведене підстав для задоволення апеляційної скарги, на даному етапі досудового розслідування, не вбачається.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном, зокрема грошовими коштами у сумі 355430,00 грн. та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року, якою було задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженню №0000146 від 29.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4