ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/744/21 Справа № 204/2051/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року про відмову в задоволенні скарги про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації,
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на обгрунтованість постанови та відсутність порушень закону при проведенні перевірки щодо ОСОБА_6 . Разом з цим, слідчий суддя, врахувавши, що ОСОБА_6 не є громадянином України і з часу його перебування на території України та до часу прийняття Офісом Генерального прокурора рішення про його видачу (екстрадицію) до Російської Федерації не звернувся до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, дійшов висновку, що у Офісу Генерального прокурора не існувало підстав, передбачених ст.ст. 589, 590 КПК України, для відмови Російській Федерації у видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 до цієї країни. При цьому, слідчий суддя вказав, що в ході екстрадиційної перевірки, яка була проведена Дніпропетровською обласною прокуратурою за дорученням Офісу Генерального прокурора, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності, а інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України є екстрадиційним, оскільки відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст.190 КК України та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року, строк давності притягнення затриманого до кримінальної відповідальності за вказаний злочин, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову начальника Департамету міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України від 22.02.2021 про екстрадицію ОСОБА_6 до Російської Федерації.
Обґрунтовуючи свої вимоги захисник посилається на незаконність рішення суду. Так, апелянт вважає, що судом, без належного обгрунтування, було надано перевагу одним доказам над іншими, оскільки суд дослідив декілька листів Управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, надав перевагу лише тому, що був наданий прокурором, та не надав оцінки листу від 26.03.2021. При цьому, захисник вказує, що слідчим суддею не було надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 звертався до Управління Міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про наданням йому статусу особи з додатковим захистом 24.12.2020 та 20.01.2021, на підставах та у порядку визначеному Законом України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, та йому незрозуміло чому Міграційна служби України вважає заяву ОСОБА_6 поданою неналежною особою та які саме недоліки вона містить.
Окрім того, на переконання апелянта, суд, в порушення вимог закону, не розглянув скаргу в 5-денний строк, та без поважних причин, на прохання прокурора, відклав її розгляд на 3 тижні, та з іншого боку не відклав судовий розгляд, на прохання захисту, для надання додаткових доказів. З огляду на викладене, захисник вважає, що його скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Порядок здійснення видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачений главою 44 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 573 КПК України, запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 573 КПК України, центральний орган України має право відмовити в направленні запиту до іноземної держави, якщо існують передбачені цим Кодексом або міжнародним договором України обставини, які можуть перешкоджати видачі. Він також має право відмовити компетентному органу України у зверненні до іноземної держави, якщо видача буде явно невиправданою з огляду на співвідношення тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення та ймовірних витрат, необхідних для екстрадиції.
За змістом положень ст. 587 КПК України, прийняттю рішення про видачу (екстрадицію) особи іноземній державі передує екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.
Положеннями ч. 1 ст. 590 КПК України передбачено, що після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.
При цьому перелік підстав, з яких іноземній державі може бути відмовлено у видачі особи, передбачений ст. 589 КПК України.
Відповідно до частини першої вказаної статті, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Також згідно з ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду скарги сторони захисту в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону.
22 лютого 2021 року Начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 винесено постанову про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.
18 березня 2021 року захисник в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою про скасування постанови про видачу (екстрадицію) особи. до Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2021 відмовлено в задоволенні скарги захисника на постанову про видачу ОСОБА_6 (екстрадицію) до Російської Федерації.
Дослідивши матеріали кримінального провадженні, колегія суддів приходить до висновку про законність зазначених рішень.
Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що у провадженні слідчого відділу Відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у м. Анапі перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
24.08.2015, у зв`язку з невстановленням місця перебування особи, ОСОБА_6 було оголошено у розшук та ухвалою Анапського міського суду Краснодарського краю від 18.07.2016 щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й 08.02.2019 оголошено у міжнародний розшук з метою арешту та екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності.
08 грудня 2020 року до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.159 КК Російської Федерації.
Також, згідно наявних матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 є громадянином Російської Федерації.
Інкримінований йому злочин за законодавством України відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року, а саме від 5 до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк давності притягнення до відповідальності за інкримінований ОСОБА_6 злочин, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.
В ході екстрадиційної перевірки, яка була проведена Дніпропетровською обласною прокуратурою за дорученням Офісу Генерального прокурора, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності
При цьому, відповідно до листа ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 21 грудня 2020 року та відповіді ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 26 березня 2021 року, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (або захисник в його інтересах) із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, згідно із Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», до ГУДМС України в Дніпропетровській області не зверталися. (а.с. 39-40, 41).
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_6 чи його захисник до моменту винесення постанови про видачу особи до Російської Федерації, не скористалися належним чином правом на подачу заяви про визнання ОСОБА_6 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог ч. 4 ст. 590 КПК України, що є безумовною перешкодою для прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи, підстави для скасування оскаржуваної постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора, відсутні.
Отже, на переконання колегії суддів, в ході розгляду скарги захисника, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, які б у відповідності до ч. 1 ст. 589 КПК України, перешкоджали видачі особи іноземній державі. Не вбачає таких підстав і колегія суддів апеляційного суду.
При цьому, доказів звернення ОСОБА_6 до міграційної служби з належним чином оформленою заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту про, що йдеться в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду захисником надано не було.
Доводи апеляційної скарги про порушення слідчим суддею порядку розгляду скарги на постанову про видачу (екстрадицію) особи, є неспромижними, а судовий розгляд скарги проведений, у відповідності до вимог ст. 591 КПК України, в розумні сроки, враховуючи, наявність клопотань прокурора про відкладення судового розгляду, із зазначенням поважних причин неможливості бути присутнім в судовому засіданні, та імперативну вимогу кримінального процесуального закону про обов`язковість участі, зокрема, прокурора, який проводив екстрадиційну перевірку, особи, щодо якої прийнято рішення про видачу, при розгляді слідчим суддею таких скарг.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Отже, постановлена слідчим суддею ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а відтак в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422, 591 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року про відмову в задоволенні скарги про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3