Справа №463/8489/21
Провадження №1-кс/463/5248/21
УХВАЛА

18 серпня 2021 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, про закриття кримінального провадження.
Заяву мотивує тим, що 19.12.2019 року він оскаржував у Личаківському районному суді бездіяльність органу досудового розслідування, уповноважені особи якого протиправно відмовили у внесенні до ЄРДР додаткових відомостей про кримінальні правопорушення працівників правоохоронних органів в цьому же кримінальному провадженні. Скаргу розглядав слідчий суддя ОСОБА_4 , який своєю ухвалою від 22.08.2019 року у справі № 463/6096/19 відмовив у задоволенні моєї скарги. Рішення судді ОСОБА_4 , який скористався неконституційною нормою ч.3 ст.307 КПК України не було законним, обґрунтованим і вмотивованим, протирічило положенням Конституції та вимогам ст.ст. 28, 94, 214, 306, 370 КПК України, свідчить про упередженість і безвідповідальність судді. Незаконність його відмови було в подальшому підтверджено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2020 у справі №461/10182/19 на відмову уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, який задовільнив аналогічну скаргу. Окрім цього розгляд скарги тривав більше ніж 8 місяців.

Згідно отриманої повістки від 02.08.2021 йому стало відомо, що чергову скаргу в даному провадженні знову буде «розглядати» слідчий судця ОСОБА_4 . Цей факт викликає у нього об`єктивний сумнів щодо забезпечення виконання вимоги ч.11 ст.31 КПК України у даному суді. Судця ОСОБА_4 знову порушив вимоги КПК України. Замість розгляду скарги про закриття кримінального провадження не пізніше п`яти днів з моменту її отримання, він призначив її розгляд на 17.08.2021 року - на 10 днів пізніше. Зазначені дії і рішення слідчого судді викликають у нього зневіру щодо справедливості вітчизняного правосуддя.

В судовому засіданні скаржник заяву підтримав, дав аналогічні пояснення. Додатково надав письмові пояснення та пояснив, що слідчий суддя не забезпечив отримання судом матеріалів провадження, а призначив незаконно засідання на 17.08.2021 року, а через ненадання матеріалів відклав його розгляд на 25.08.2021 року чим порушені його права. Вважає, що суддя проявляє системну бездіяльність, умисно потурає слідчим та прокурорам.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав. А тому, вважаю за можливе здійснити розгляд заяви у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів, оскільки неявка сторін цьому не перешкоджає.

Оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як вбачається із заяви про відвід, заявник вважає, що існують сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , оскільки він в межах розгляду скарги не забезпечив отримання судом матеріалів кримінального провадження, призначив розгляд справи у строки більші, ніж передбачено КПК України у минулому прийняв на думку скаржника незаконне рішення по його скарзі.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дійсно, згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Вивчивши і проаналізувавши обставини, на які посилається заявник, як на підстави відводу судді слід звернути увагу на таке.

Прийняття суддею рішення у іншій справі, з яким не погоджується заявник, не вказує на упередженість судді і не може бути підставою для відводу судді, особливо коли таке рішення не переглядалося і не скасовувалося у апеляційному порядку.

Що стосується порушення строків розгляду скарги, то слід наголосити, що суддя отримавши скаргу призначив її у визначені строки КПК, але через те, що скаржник не вказав засобу зв`язку, якими у цей строк може бути доставлена судова повістка, розгляд скарги було відкладено на більш тривалий термін з метою забезпечення вручення судової повістки через пошту.

Не свідчить про упередженість судді і відкладення розгляду скарги через непредставлення слідчому судді матеріалів кримінального провадження слідчим, оскільки, нажаль, діючий КПК України не визначає процесуальних дій та рішень слідчого судді, які він має вчинити для забезпечення надання матеріалів кримінального провадження. А тим більше не має правових підстав слідчому судді накладати грошове стягнення чи вживати інші примусові заходи для забезпечення надання матеріалів. У випадку застосування таких, як пропонує заявник, суддя порушуватиме положення ст.19 Конституції України, оскільки у відповідності до положень ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що заявником не надано об`єктивних даних, які вказуються на те, що суддя ОСОБА_4 є упередженим чи зацікавленим у результатах розгляду скарги, що він не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду вказаної скарги.

А тому суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід слідчому судді.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1