Справа № 308/8754/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000379, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.07.2021, -

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO», чорного кольору, що належить підозрюваному ОСОБА_6 та який вилучено в останнього в ході затримання.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000379, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 11.07.2021 о 00 годин 44 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в селі Глубоке, Ужгородського району, Закарпатської області, на трасі М-06, 810 км, підійшовши до передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Toyota», модель «Land Cruiser 200», чорного кольору, держаний номерний знак НОМЕР_1 , та з метою перешкоджання законним діям працівникам правоохоронного органу, тобто виконанню покладених на працівників правоохоронного органу службових обов`язків, а також підриву авторитету співробітників правоохоронних органів, умисно, усвідомлюючи те, що працівники органу поліції знаходяться при виконанні службових обов`язків, почав висловлюватись на адресу працівників поліції, які перебували у форменому одязі, а саме: поліцейського СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_7 , поліцейського СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капрала поліції ОСОБА_8 нецензурною лайкою.

З метою припинення протиправних дій вказаних осіб, зазначеними працівниками поліції зроблено усне зауваження ОСОБА_6 , попереджено про застосування до нього заходів фізичного впливу на підставі ст. 44 Закону України «Про національну поліцію».

Продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення фізичного болю та завдання тілесних ушкоджень працівнику поліції, ОСОБА_6 підійшов до поліцейського СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_7 та знаходячись у вертикальному положенні, обличчям до потерпілого, наніс один удар долонею правої руки в область грудної клітини останнього. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: забій, підшкірна гематома м`яких тканин грудної клітини зліва.

11 липня 2021 року, в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано, в ході чого у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO», чорного кольору.

Зважаючи на те, що вилучені вище вказані речі вважаються предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, їхнє перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 .

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене ним клопотання, просив суд його задоволити з мотивів викладених у ньому. Зокрема, у судовому засіданні уточнив, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_6 здійснював відеозапис розмови на мобільний телефон і можливо на ньому є відеофайли, на яких зафіксована подія злочину.

Представник підозрюваного, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна за межами строку, визначеного п.5 ст.171КПК України. Крім того, вважає клопотання необґрунтованим, оскільки під час спілкування з поліцейськими фіксування здійснювалось на боді-камери останніх. Мобільний телефон з сім-картою є корпоративним та належить підприємству, на якому працює підозрюваний. В телефоні міститься особиста та інша інформація, яка не може бути розголошена.

Слідчий суддя вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши пояснення учасників провадження дійшов наступного висновку.

Слідчим відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудового розслідування кримінального провадження №0000379, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У даному кримінальному провадженні 11 липня 2021 року, в порядку ч.3 ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO», чорного кольору. Цього ж дня ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КПК України.

Постановою від 11.07.2021 визнано мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO», чорного кольору речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Наступного дня, а саме, 12.07.2021, слідчим засобами поштового зв`язку надіслано слідчому судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 1 частини другої вказаної норми закону, визначено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, окрім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правові підстави арешту майна, а саме: завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову, можливість накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наявність, місцезнаходження та вартість майна, на яке може бути накладено арешт, і його співмірність з можливими розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушення, та цивільного позову, а також наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак, слідчим таких обставин та доказів, що їх підтверджують у клопотанні не наведено.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя також враховує сталу прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

З аналізу поданого клопотання слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна мобільного телефону в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені у клопотанні та в судовому засіданні не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, що свідчить про недотримання слідчим вимог встановлених КПК України, передбачених зокрема ст.170 КПК України, підстав та мети накладення арешту, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна .

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000379, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.07.2021, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 22 липня 2021 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1