ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/735/21 Справа № 202/5035/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000094 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпро, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 28 березня 2021 року включно з визначенням застави у розмірі 454 000 гривень та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за якими законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна, останній не має постійного місця роботи і заробітку, неодружений, не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим перебуваючи на волі, матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, та, розуміючи тяжкість ймовірного покарання з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, оскільки неодноразово порушував запобіжний захід у виді домашнього арешту в ході досудового розслідування, зможе незаконно впливати на недопитаних судом свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Суд дійшов висновку, що запобігти цим ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише шляхом продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави у сумі 175 000 грн з покладенням на нього обов`язків, передбачених вимогами КПК України.
Вважає, що висновок суду щодо доведеності обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не вмотивований жодним чином. У клопотанні прокурора не викладені обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність заявлених ризиків. На думку адвоката, жодного ризику не існує і прокурором не доведено.
Суд не врахував, що обвинувачений має постійне місце проживання, де постійно мешкає разом зі своєю сім`єю, має неповнолітню дитину, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий і ніколи не притягавався до відповідальності.
Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшений розмір застави до 175 000 грн зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та надасть йому можливість проходити курс лікування важкого захворювання, на яке він хворіє.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
З матеріалів провадження слідує, що на розгляді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000094 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції 28 січня 2021 року заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
Розглядаючи дане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даний час вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до матеріалів провадження та реєстру матеріалів досудового розслідування, який долучений до обвинувального акта, 16.06.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру та 18.06.2020 року ухвалою слідчого судді до нього застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16.08.2020 року. У зв`язку з порушенням ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків 03.08.2020 року останній був оголошений у розшук та 03.08.2020 року слідчий суддя постановив ухвалу про надання дозволу на його затримання з метою приводу, у зв`язку з чим було зупинено досудове розслідування до 07.08.2020 року, а 08.08.2020 року слідчим суддею був застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зазначені обставини підтверджують наявність ризику у вигляді переховування від суду та більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а саме у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна та яке йому загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, обставини кримінального правопорушення, відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Апеляційний суд також зважає на доводи апеляційної скарги про міцність соціальних зв`язків, наявність місця проживання, те, що обвинувачений раніше не судимий, проте ці обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики є реальними та продовжують існувати, тому судом обґрунтовано продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою .
Також з дотриманням вимог ст. 182 КПК України суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та заявлених ризиків.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінальному правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4