Справа № 729/5/21 1-кп/729/45/21 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

05.03.2021 Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000102 від 19.10.2020 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

18.10.2020 року близько 20 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля господарства ОСОБА_4 , що за адресою АДРЕСА_3 , у ході раптово виниклого конфлікту, з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, завдав останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді однієї забійної рани на обличчі (на верхній губі), яке відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав частково і показав, що 18.10.2020 року він, працюючи таксистом, був викликаний забрати пасажира ОСОБА_7 із с.Рудьківка до м.Бобровиця. Приїхавши та забравши ОСОБА_7 , близько 21 години, вони на автомобілі рухалися по вулиці. Поблизу господарства ОСОБА_4 , що за адресою с. Рудьківка Бобровицького району Чернігівської області вул. Центральна, 81, обвинувачений зупинив автомобіль, щоб пропустити зустрічний транспорт. В цей час ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та попрямував до потерпілого ОСОБА_4 , який стояв на вулиці. Обвинувачений пояснив, що почув як між ними виникла словесна сварка і в подальшому ОСОБА_4 почав ганяти ОСОБА_7 навколо його автомобіля. До обвинуваченого в цей час підійшов ОСОБА_8 і вони розмовляли. Останній пояснював, що цього дня раніше між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт. Потім потерпілий підійшов до автомобіля та почав хапатися за дверцята, вимагаючи від обвинуваченого, щоб той їхав геть. Обвинувачений вийшов з автомобіля та штовхнув потерпілого ОСОБА_4 рукою в обличчя від чого той упав боком на землю. В цей час підбігла дружина потерпілого та намагалася пошкодити автомобіль, але обвинувачений сів за кермо та почав рухатися заднім ходом. У автомобілі вже перебував ОСОБА_7 . Коли вони від`їжджали, то обвинувачений не бачив де в цей час перебував ОСОБА_4 . Також обвинувачений пояснив, що він допускає, що від його поштовху в обличчя потерпілого могла тріснути губа, проте зуби від такого не могли бути вибиті. Цивільний позов не визнає.
Крім наданих в судовому засіданні показів обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних, перевірених і послідовно досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 18.10.2020 року, ввечері близько 20 години, у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і який разом із іншим чоловіком на автомобілі їздили по вулиці, де гуляв їх син, у різних напрямках на великій швидкості. Приблизно через пів години після цього, на його подвір`я за адресою АДРЕСА_3 , заїхав автомобіль таксі під керуванням ОСОБА_6 . З автомобіля вийшов ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 залишився в салоні автомобіля. ОСОБА_7 знову почав чіплятися та нецензурно виражатися в адресу ОСОБА_4 . Потерпілий вказав, що він підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час стояв біля автомобіля разом з ОСОБА_8 , та попросив поїхати з подвір`я, проте останній різко завдав йому удар рукою в область губи від чого ОСОБА_4 впав і втратив свідомість. Прийшовши до тями вже у веранді будинку, він побачив, що приїхала карета швидкої допомоги та поліція. ОСОБА_6 вже не було. В подальшому автомобілем швидкої допомоги ОСОБА_4 було доставлено до лікарні, де накладено шви на верхню ліву частину губи. 20.10.2020 року хірургом було відкрито листок непрацездатності. Цього ж дня потерпілий звернувся до стоматолога, який виявив відсутність двох зубів. Після закриття листка непрацездатності через 10 днів, потерпілий звернувся у приватну стоматологічну клініку, де йому було відновлено два зуба. Підтверджуючі документи додає до цивільного позову. Також потерпілий пояснив, що ОСОБА_6 після виписки телефонував йому та погрожував, проте сказав, що відшкодує кошти витрачені на лікування, проте в подальшому відмовився від відшкодування. Потерпілий заявлений позов підтримує у повному обсязі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є дружиною потерпілого. 18.10.2020 року, ввечері близько 20 години, у її чоловіка виник словесний конфлікт із ОСОБА_7 , який разом із іншим чоловіком на автомобілі рухалися по вулиці, де гуляв їх син, на великій швидкості. Трохи пізніше, перебуваючи у веранді будинку, через вікно, вона побачила як на їх подвір`я за адресою АДРЕСА_3 , заїхав автомобіль таксі під керуванням ОСОБА_6 . З автомобіля вийшов ОСОБА_7 , який знову почав сваритися з її чоловіком та нецензурно виражатися в його адресу. ОСОБА_6 залишився в салоні автомобіля. Вона бачила як потерпілий підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час вже стояв біля автомобіля разом з ОСОБА_8 , та попросив поїхати з подвір`я, проте ОСОБА_6 різко завдав йому удар в область губи від чого ОСОБА_4 впав і втратив свідомість. Коли вона підбігла до нього, то побачила на обличчі кров та вибиті зуби і тоді разом з кумою ОСОБА_10 , яка перебувала увесь цей час поряд з нею і сином ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 взяли під руки чоловіка та завели у веранду, де привели його до тями. Потім свідок викликала швидку допомогу та поліцію. ОСОБА_6 , сівши разом зі ОСОБА_7 в автомобіль, поїхали з подвір`я. Автомобілем швидкої допомоги ОСОБА_4 було доставлено до лікарні, де накладено шви на верхню ліву частину губи.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є кумою потерпілого. 18.10.2020 року, ввечері, вона знаходилася вдома у Левченків в АДРЕСА_3 , та їй відомо, що цього дня трохи раніше по часу у ОСОБА_4 був конфлікт із ОСОБА_7 . Близько 21 години, перебуваючи із дружиною ОСОБА_4 у веранді будинку, вона побачила як на подвір`я заїхав автомобіль таксі під керуванням ОСОБА_6 . Через кілька хвилин вона побачила як із автомобіля вийшов ОСОБА_6 , який різко завдав удар кулаком потерпілому в обличчя, від чого той впав та втратив свідомість. ОСОБА_6 , сівши разом зі ОСОБА_7 до салону автомобіля, поїхали з подвір`я. Разом з дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_11 вони підняли потерпілого та завели до веранди. У потерпілого була розсічена губа, вибиті зуби і на обличчі кров. Швидку допомогу та поліцію викликала дружина потерпілого. Автомобіль швидкої допомоги забрав ОСОБА_4 до лікарні.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є старостою села Рудьківка, пояснила, що по факту завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . ОСОБА_6 їй нічого не відомо. Вона лише пояснила, що і потерпілий, і обвинувчений характеризуються позитивно, від жителів села скарг на їх поведінку не надходило, конфліктів за їх участі не було.
Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснив, що 18.10.2020 року ввечері, він разом із ОСОБА_13 проїжджали на автомобілі повз двір ОСОБА_4 , який в той час гуляв із сином біля двору і, зупинившись та вийшовши з автомобіля, між ними виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_4 завдав свідку удару. Потім, як пояснив ОСОБА_7 , він пішов від подвір`я ОСОБА_4 та викликав таксі, а ОСОБА_13 поїхав на автомобілі сам. Приблизно через двадцять хвилин свідок рухався на автомобілі таксі під керуванням обвинуваченого та, проїжджаючи по вулиці, вони побачили ОСОБА_4 біля його двору та зупинилися на вимогу останнього. ОСОБА_4 почав словесно чіплятися до ОСОБА_6 та свідка, чіпати автомобіль. В результаті такої поведінки ОСОБА_6 вийшов з автомобіля та штовхнув ОСОБА_4 від чого той упав на землю. Після цього вони поїхали і свідкові невідомо стан потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що є кумом потерпілого. 18.10.2020 року, ввечері, він перебував біля подвір`я ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , та бачив конфлікт ОСОБА_4 із ОСОБА_7 . Після цього, точної години не пам`ятає, але було темно, він, перебуваючи у веранді будинку ОСОБА_14 , побачив як майже на подвір`я заїхав автомобіль таксі, як потім стало відомо під керуванням ОСОБА_6 . З ним у автомобілі перебував ОСОБА_7 , який потім вийшов та перебував біля автомобіля. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 стався конфлікт через те, що останній чіпав автомобіль. Потім ОСОБА_6 вийшов із автомобіля вийшов та завдав удар кулаком потерпілому в обличчя, від чого той впав та втратив свідомість. ОСОБА_6 , сівши разом зі ОСОБА_7 до салону автомобіля, поїхали. Разом з дружиною ОСОБА_4 вони підняли потерпілого та завели до веранди. У потерпілого була розсічена губа, вибитий один зуб, а інший надсічений. Швидку допомогу та поліцію викликала дружина потерпілого. Автомобіль швидкої допомоги забрав ОСОБА_4 до лікарні.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що ним як лікарем судово-медичним експертом Ніжинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, було проведено судово-медичну експертизу та 04.11.2020 було складено висновок №156 по медичним документам відносно ОСОБА_4 щодо отримання ним тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_6 . Зазначив, що експертиза була проведена по наданій слідчим медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_4 та встановлено, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді однієї забійної рани на обличчі (на верхній губі), яка спричинена одноразовою дією тупого предмета по механізму удару та могла бути спричинена внаслідок нанесення одного удару рукою в обличчя і відповідати строку нанесення 18.10.2020. При цьому, забійна рана на обличчі не могла бути отримана в результаті падіння з положення стоячи, з висоти власного зросту з наступним ударом об тупий предмет. Свідок показав, що медична документація відносно ОСОБА_4 не містила даних про травматичну ампутацію двох зубів, а лише було зазначено про їх відсутність, що не дає можливості стверджувати, що зуби були втрачені саме від удару рукою, а не раніше чи пізніше.
Крім показів свідків, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) підтверджується також іншими доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.11.2020, де потерпілий ОСОБА_4 пояснював як і при яких обставинах йому наніс удар ОСОБА_6 ;
- даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 11.12.2020, де свідок ОСОБА_9 пояснювала як і при яких обставинах наніс удар ОСОБА_6 її чоловікові, потерпілому;
-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.12.2020, де свідок ОСОБА_8 пояснював як і при яких обставинах наніс удар ОСОБА_6 . ОСОБА_4 ;
-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.12.2020, де свідок ОСОБА_10 пояснювала як і при яких обставинах наніс удар ОСОБА_6 . ОСОБА_4 ;
-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 28.12.2020, де ОСОБА_6 пояснював як і при яких обставинах наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 ;
-висновком експерта №156 від 04.11.2020, згідно якого експертиза проводилася по медичним документам відносно ОСОБА_4 та встановлено, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді однієї забійної рани на обличчі (на верхній губі), яка спричинена одноразовою дією тупого предмета по механізму удару та могла бути спричинена внаслідок нанесення одного удару рукою в обличчя і відповідати строку нанесення 18.10.2020; забійна рана на обличчі не могла бути отримана в результаті падіння з положення стоячи, з висоти власного зросту з наступним ударом об тупий предмет. Згідно наданих медичних документів у ОСОБА_4 при зверненні до лікаря хірурга 18.10.2020 та 20.10.2020 скарг на відсутність зубів на верхній щелепі не було, записи про відсутність зубів відсутні. При зверненні до стоматолога 20.10.2020 мається лише констатована запис про те, що на верхній щелепі відсутні 21 та 22 зуби, а тому визначити чи пов`язана відсутність зубів з подіями 18.10.2020 у даному випадку неможливо зуби могли бути відсутніми і до 18.10.2020.
Окрім того, у судовому засіданні були досліджені: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, постанова дізнавача про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 04.12.2020 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.10.2020 року, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 28.12.2020 року, які не доводять і не спростовують винуватість останнього у вчиненні проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, проте були досліджені за клопотанням сторони обвинувачення.
Інші докази сторонами кримінального провадження суду не надавались і судом не досліджувались.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.2 ст.125 КК України при викладених у вироку обставинах.

В судовому засіданні встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, його характер, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнав частково. Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що внаслідок винних дій ОСОБА_6 не настало тяжких наслідків.
За місцем реєстрації обвинувачений ОСОБА_6 характеризується посередньо.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.
Призначаючи такий вид покарання, суд виходив із принципу законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
Розглядаючи заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування шкоди та стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 7000 гривень, моральної шкоди в розмірі 40 000 гривень та витрат на правову допомогу в ромірі 14500 гривень, суд доходить такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода (майнова, моральна), завдана особі кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч.1, ч.5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як визначено положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, вина особи, що завдала шкоду.
Згідно положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В судовому засіданні встановлено протиправність поведінки ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримінального проступку, проте не встановлено причинного зв`язку між шкодою, яка полягає у втраті двох зубів потерпілим та протиправною поведінкою обвинуваченого, оскільки досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності не дають можливості суду беззаперечно встановити, що два зуби потерпілий втратив саме від удару обвинуваченого. Надані стороною захисту довідки КНП «Бобровицька опорна лікарня» суд оцінює критично, так як із їх змісту не вбачається, що 21 та 22 зуби ОСОБА_4 втратив саме внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень 18.10.2020, а лише констатовано відсутність зубів і таке повністю узгоджується із висновком експерта від 04.11.2020 та його свідченнями наданими в судовому засіданні. Покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо відсутності двох зубів у ОСОБА_4 після удару ОСОБА_6 суд також оцінює критично, так як вони є товаришами потерпілого і могли свідчити на його користь. При цьому, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснював по відсутність одного зуба і лише пошкодження іншого у ОСОБА_4 , що він помітив вже коли останнього привели до веранди будинку, а свідок ОСОБА_9 пояснювала, що вона побачила два вибиті зуби у чоловіка ще коли підійшла до нього на подвір`ї, проте судом було встановлено, що ці події відбувалися у темну пору доби, що ставить під сумнів такі покази. Також не було надано будь-яких доказів і на спростування висновку експерта від 04.11.2020 та довідок про стан здоров`я ОСОБА_4 , копії яких було додано до позову представником потерпілого.
Враховуючи зазначене, цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7000 гривень задоволенню не підлягає. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що потерпілий поніс інші витрати на лікування стороною захисту надано не було.
Разом з цим, при вирішенні цивільного позову у даному кримінальному провадженні суд, розглядаючи його в межах заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, керується принципом законності, виваженості, справедливості, диспозитивності та положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Так, пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.
Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, є абсолютним.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).
Крім того, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих потерпілому тілесних ушкоджень (у вигляді забійної рани на обличчі), глибину його страждань, які не носили довготривалого характеру, проте позбавили потерпілого на певний час можливості вести звичний спосіб життя та перебувати на амбулаторному лікуванні, а тому суд, виходячи з засад виваженості, розумності, справедливості та співрозмірності, дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 гривень.
Згідно із п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.
Частиною 1 ст. 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
На підтвердження витрат на правову допомогу стороною захисту надано: договір про надання правової допомоги адвокатом від 12.01.2021, де визначено аванс у розмірі 10000 гривень, який сплачено ОСОБА_4 , що підтверджено актом виконаних робіт та наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги адвоката ОСОБА_5 від 18.01.2021 з копією квитанції до прибуткового касового ордера; акт виконаних робіт та наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 від 04.03.2021 з копією квитанції до прибуткового касового ордера на суму 4500 гривень, тому вимоги потерпілого про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 14500 гривень підлягають задоволенню. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень та 14500 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього стягнути 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Цивільний позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Бровари Київської області, зареєстрований АДРЕСА_4 , проживає АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Цивільний відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженць та зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 .

Речові докази: оптичний диск DVD R 4,7 Gb із відеофайлом VID 00021,приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу зберігання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1