Справа № 739/74/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/70/21
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2021 року про конфіскацію речей, вилучених у засудженого, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Новгород-Сіверської УВП № 31 Управління Державної Пенітенціарної Служби України звернувся до слідчого судді з клопотанням про вирішення питання щодо мобільного телефону марки «Nokia» imei1: НОМЕР_1 ; iмei2: НОМЕР_2 , сім карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , та USB кабелю, мотивуючи його, що вказані предмети, що є забороненими для зберігання засудженими і були виявлені 12.01.2021 у засудженого ОСОБА_6 під час позапланового обшуку в камері № 47 Новгород-Сіверської УВП № 31.

Ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2021 року клопотання було задоволено, вилучений у засудженого ОСОБА_6 мобільний телефон, сім-карту та USB кабель конфісковано у дохід держави.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що відповідно до вимог ст. 102, п. 3 ч. 4 ст. 107 КВК України, Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, мобільний телефон із сім-карткою та USB кабель, вилучені у засудженого ОСОБА_6 , відносяться до предметів, які заборонені до використання в установах виконання покарань і які, у разі їх вилучення, підлягають конфіскації на користь держави. Рішення про конфіскацію таких речей приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та закрити провадження по справі через відсутність у слідчого судді повноважень розглядати таку категорію справ, оскільки вирішення таких питань Кримінальним процесуальним кодексом України не віднесено до повноважень слідчого судді, або ж, якщо суд апеляційної інстанції дійде протилежного висновку, то просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про вирішення питання щодо вилучених у засудженого ОСОБА_6 речей.

В обґрунтування такої позиції вказує, що заборони користування засудженими мобільними телефонами, які у них знаходяться на законних підставах, у нормативно-правових документах немає і ч. 8 ст. 110 КВК України передбачена можливість засуджених користуватися мобільними телефонами у порядку, визначеному Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Вказує, що ОСОБА_6 користувався даним мобільним телефоном з 2014 року, який йому офіційно через адміністрацію колонії, надала дружина. Він його не приховував і коли вчергове, 12.01.2021 представники адміністрації попросили його надати, то він видав їм телефон, а вони оформили вилучення та повідомили, що таке питання вирішуватиме суд. Вважає такі дії адміністрації викликані неодноразовими скаргами ОСОБА_6 на адміністрацію установи. Також зазначає, що її підзахисний не мав бажання приймати участь у суді першої інстанції, однак його доставили до суду, в якому він повідомляв про намір мати адвоката, однак засідання відбулося без участі адвоката.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 102 КВК України зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається.

Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст.107 КВК України засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

Додатком 3 до п. 3 розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, до предметів, зберігання і використання яких засудженими заборонено, відносяться радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SІМ-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань).

З матеріалів провадження вбачається, що факт виявлення заборонених речей у засудженого ОСОБА_6 підтверджується протоколом вилучення від 12 січня 2021 року, рапортами співробітників Новгород-Сіверської УВП № 31 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновком службового розслідування від 19 січня 2021 року, актом щодо відмови засудженого ОСОБА_6 давати пояснення щодо вилучених речей.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснень засудженого у суді вбачається, що останній не заперечує, що вилучені речі належать йому і що він їх зберігав.

Враховуючи вище наведені висновки, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо суті питання і обґрунтовано конфіскував на користь держави вилучені у засудженого заборонені речі.

Виходячи із наявної у законодавстві неузгодженості між чинними законодавчими актами та їхнім протиріччям з одного й того самого предмета регулювання механізму конфіскації майна в дохід держави, зокрема того, що КПК України прямо не передбачено розгляд слідчим суддею клопотання установи виконання покарань про конфіскацію в дохід держави заборонених до використання і зберігання засудженими речей, однак враховуючи, що стаття 102 Кримінально-виконавчого кодексу України містить правову норму, яка передбачає конфіскацію у засуджених заборонених речей слідчим суддею і дана норма не суперечить меті закону, тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя вправі вирішити справу в межах Кримінального процесуального закону.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо правомірного використання засудженим мобільного телефону з посиланням на правила внутрішнього розпорядку, оскільки норма щодо вільного використання засобів мобільного зв`язку стосується засуджених, які утримуються у виправних центрах.

А право засудженого на послуги захисника було поновлено шляхом написання апеляційної скарги захисником та наданням судом апеляційної інстанції можливості прийняття участі під час апеляційного перегляду як засудженим так і його адвокатом, чим засуджений скористався, надавши пояснення особисто в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, ухвала слідчого судді є обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2021 року про конфіскацію речей, вилучених у засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4