Справа № 125/1087/20
УХВАЛА

03.06.2021 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , представника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою внесене у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Хмільницького міськрайонного суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором внесено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на шістдесят днів. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину - у вчиненні умисного вбивства, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 сприятиме його переховуванню від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК. Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин проти життя, тяжкість покарання (обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років), його вік та стан здоров`я, відсутність постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4, 5 ч. 1, ст. 177 КПК України, тобто неявки до суду, незаконного впливу на свідків у цьому провадженні, вчиненню нових кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, просить продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 щодо клопотання прокурора заперечив. Разом з тим, не заперечував щодо клопотання захисників про застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисники адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечили проти клопотання прокурора з тих підстав, що прокурором не доведено, що ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують на даний час, а також те, що більш м"який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. У обвинуваченого є батьки, які проживають у місті Бару. Просять суд змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, на більш м"який - цілодобовий домашній арешт за адресою - АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_6 є співвласником вказаної вкартири.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали та наполягали на його задоволенні.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Клопотання розглядається головуючим суддею із складу колегії суддів, яка визначена для розгляду даного кримінального провадження, відповідно до порядку передбаченого п. 20-5 Розділу ХІ. Перехідні положення КПК України, так як суддя ОСОБА_9 із складу колегії суддів перебував на лікуванні, а на даний час перебуває у відпустці у зв"язку з хворобою і виключений з автоматизованої системи документообігу суду, а Постановою КМУ № 405 від 21.04.2021 року, яка набрала чинності 24.04.2021 року, в Україні до 30.06.2021 року продовжено загальний карантин у зв"язку пандемією коронавірусу.

Ухвалою слідчого судді Барського районного суду від 02.06.2020 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчих суддів та суду.

Також, ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 07.04.2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 05.06.2021 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановляючи ухвалу від 07.04.2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходив із того, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжували існувати і не земншилися. Проте, на даний час судом досліджено докази надані прокурором, допитано більшість заявлених стороною обвинувачення свідків та свідків захисту, а тому ризики визначені ст. 177 КПК України зменшились.

Разом з тим, суд, вважає, що прокурором доведено, що ризики, визначені п. 1,5 ч. 1 статті 177 КПК України на час розгляду клопотання прокурора продовжують існувати, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою з 01.06.2020 року, тобто, більше року, мав постійне місце проживання та зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2 , де проживав до затримання та взяття під варту. ОСОБА_6 також є співласником квартири за адресою - АДРЕСА_1 , де проживає його батько. Під час судового розгляду досліджено письмові докази сторони обвинувачення у кримінальному провадженні, допитано більшість свідків обвинувачення та свідків захисту.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В рішеннях Європейського суду з прав людини "Шалімов проти України", "Боротюк проти України", "Харченко проти України" зазначається, що відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, а судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами; продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи; особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування "відповідних і достатніх" підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти "за" і "проти" існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення; існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але "... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою"; при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи "за" і "проти" такого звільнення не повинні бути "загальними й абстрактними". У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Тобто Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа Бакчиєв проти Молдови).

Разом з тим, прокурором перед судом не доведено, що на даний час на даній стадії судового розгляду інші більш м"які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а тому суд вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити частково, а клопотання захисників про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, задовольнити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів із покладенням на обвинуваченого обов"язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що може в повній мірі забезпечити виконання належних процесуальних обов"язків обвинуваченим та запобігти ризикам, про які неодноразово зазначала сторона обвинувачення.

Відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: - не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні; - носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176,177,178,181,183,194,331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді цілодобового домашннього арешту з використанням електронного засобу контролю, на строк 60 днів, а саме - до 31.07.2021 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: - не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні; - носити електронний засіб контролю.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 202 КПК України, зобов"язати Жмеринський районний відділ поліції ГУНП у Вінницькій області та/або роту конвойної служби ГУНП у Вінницькій області негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_6 до місця проживання та звільнити з під варти, оскільки за умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Обов`язок по виконанню запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю покласти на ГУНП у Вінницькій області та Жмеринський районний відділ поліції ГУНП України у Вінницькій області.
Відповідно до вимог ст. 181 КПК України зобов`язати ГУНП у Вінницькій області та/або Жмеринський РВП ГУНП України у Вінницькій області негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_6 на облік внісши відповідну інформацію до єдиної інформаційної системи МВС України та повідомити про це Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 вимоги ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до яких працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу для виконання негайно передати до роти конвойної служби ГУНП у Вінницькій області, Жмеринського районного відділу поліції ГУНП України у Вінницькій област, ГУНП у Вінницькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи процесуальних прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підляга та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1