Справа № 148/872/17
Провадження №11-кп/801/390/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 13.02.2017
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 26.03.2019 року Тульчинським районним судом Вінницької області по ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі,
-визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі п. ґ ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України 838-VIII від 26.11.2015) зараховано в строк покарання час перебування ОСОБА_10 в Вінницькій УВП №1 для участі у даному кримінальному провадженні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з дня його фактичного затримання 21.06.2018.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 440,20 гривень стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави (отримувач коштів ГУК у Вінницькій області/м. Немирів/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002796; код класифікації доходів бюджету: 24060300).

Речові докази по кримінальному провадженні - грошові кошти в сумі 196 гривень повернути ОСОБА_11 ; мобільний телефон «Samsung» моделі GT-C3312 білого кольору, серійні номера НОМЕР_1 та НОМЕР_2 - повернуто ОСОБА_12 .

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 265 гривень матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди,

В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Судовим рішенням встановлено, що 21.03.2018 близько 12:00 ОСОБА_7 зайшов в приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_3 , з метою вжити алкогольні напої.
В цей час знаходячись у громадському місці з обмеженим простором, усвідомлюючи, що в приміщенні залу кафе нікого немає, ОСОБА_7 зайшов за прилавок, відчинивши шухляду побачив грошові кошти, яким вирішив незаконно заволодіти.
З метою протиправного заволодіння чужим майном яке з законних підстав належить іншій особі, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що грошові кошти завідомо є чужими для нього, тобто такими, що перебувають у власності іншої особи, переконавшись у відсутності власника та осіб, які б усвідомлювали факт викрадення майна та скориставшись цим, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, протиправно заволодів грошовими коштами у сумі 196,0 грн. які поклав в кишеню та почав виходити з магазину, тим самим безпосередньо спрямовував свої зусилля на вчинення злочину, однак не зробивши всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення злочинного результату, усвідомлюючи неповноту вчинення своїх дій необхідних для доведення злочину до кінця був затриманий працівниками кафе «Смак».
Крім того, 12.02.2017 близько 22:40 год. ОСОБА_7 рухаючись по вулиці Петровського м. Тульчин Вінницької області, побачив ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку АДРЕСА_4 яка, тримаючи в руках сумку, рухалась до свого місця проживання в попутному напрямку та звернула на вулицю Свердлова м. Тульчин Вінницької області.
В цей час ОСОБА_7 діючи із умислом на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_15 , поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з метою відкритого заволодіння майном, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб, підбіг до потерпілої та взяв рукою за сумку, яку тримала потерпіла, потягнув її на себе. З метою подолання опору ОСОБА_15 , ОСОБА_7 кулаком лівої руки наніс останній декілька ударів в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин, синця, садни в області обличчя, що відповідно до висновку експерта №9 від 13.02.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого та впала, випустивши із рук сумку.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на відкрите заволодіння майном ОСОБА_15 , ОСОБА_7 діючи умисно, відкрито викрав сумку, вартість якої відповідно довідки, виданої ПП « ОСОБА_16 » становить 350,0 грн., в середині якої знаходились грошові кошти у сумі 800,0 грн., жіночі колготи, вартість яких відповідно довідки, виданої ПП « ОСОБА_16 » становить 50,0 грн., гребінець вартість якого відповідно довідки, виданої ПП « ОСОБА_16 » становить 30,0 грн. та медичні препарати: «Вітамін Є», вартість якого відповідно довідки, виданої ПрАТ «Тульчинська ЦРА №90» становить 21,1 грн., «Гліцесед», вартість якого відповідно довідки, виданої ПрАТ «Тульчинська ЦРА №90» становить 51,0 грн. та «Кремген», вартість якого відповідно довідки, виданої ПрАТ «Тульчинська ЦРА №90» становить 105,5 грн. та відійшов в сторону, дочекавшись поки потерпіла підніметься із землі.
Продовжуючи протиправні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_15 , ОСОБА_7 підбіг до останньої та із рук відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-C3312» вартість якого відповідно до висновку експерта №288 від 20.03.2017 становить 250,0 грн. із СІМ картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартість якої відповідно до довідки, виданої ФОП « ОСОБА_17 » становить 15,0 грн. після чого з місця події зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд. Всього своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_15 майнового збитку на загальну суму 1672,6 грн.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації вчинених кримінальних правопорушень та доведеність вини ОСОБА_7 у їх вчиненні, вважає що вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині не зарахування відбутого покарання за попереднім вироком, визначення початку строку відбування покарання та рішення про продовження строку тримання під вартою, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та просить в цій частині вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. В строк відбування покарання зарахувати частину відбутого покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019.

На підставі п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №83 8-VIII від 26.11.2015) зарахувати в строк покарання час перебування ОСОБА_18 в Вінницькій УВП №1 для участі у даному кримінальному провадженні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі. За вказаним вироком початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк перебування його під вартою з 21.06.2018 по день набрання вироком законної сили. Вказаний вирок переглядався апеляційним судом та набрав законної сили 10.09.2019.

У даному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 10.04.2019 винесено ухвалу про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі на час розгляду вказаного кримінального провадження. Таким чином, ОСОБА_7 починаючи з 21.06.2018 по 10.04.2019, відбував покарання за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019. За таких обставин зазначений строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання за попереднім вироком, що не зроблено судом першої інстанції.

Крім цього, ураховуючи, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні з 10.04.2019 перебуває в слідчому ізоляторі та у відповідності до вимог Закону України №838-VIII від 26.11.2015 в строк відбування покарання у вказаному вироку зараховувався 1 день перебування в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі, початок строку відбування покарання обвинуваченому повинен рахуватись з дня набрання вироком законної сили, а не з дня фактичного затримання ОСОБА_7 в рамках попереднього вироку за яким останній відбував покарання, адже зазначений час має зараховуватись в строк покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання за попереднім вироком.

Також, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, враховуючи те, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні взагалі не обирався, судом безпідставно прийнято рішення про залишення ОСОБА_7 без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021. Викласти абзац 5 резолютивної частини вироку у наступній редакції: «У строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати частину відбутого покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019, а також зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України 838-УШ від 26.11.2015) строк попереднього ув`язнення з 10.04.2019 року по день набрання цим вироком законної сили -відповідно до співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.» Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про залишення відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В іншій частині залишити вирок без змін.

В доводах апеляційної скарги захисник посилається на те, що вирок відносно ОСОБА_19 є незаконним та таким, що підлягає зміні, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В кримінальному провадженні, в межах якого оскаржується вирок першої інстанції, відносно ОСОБА_7 10.04.2019 Немирівським районним судом винесено ухвалу про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі на час розгляду вказаного кримінального провадження.

ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, 12.02.2017, тобто в період дії Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-УІІІ від 26.11.2015, у зв`язку з чим, з моменту винесення ухвали про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі від 10.04.2019 до набрання оскаржуваним вироком законної сили ОСОБА_7 необхідно враховувати в строк відбування покарання 1 день перебування в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі з зазначенням в резолютивній частині вироку конкретного періоду попереднього ув`язнення.

Тому, ОСОБА_7 починаючи з 21.06.2018 (моменту затримання) по 10.04.2019 (дату винесення судом ухвали про тимчасова залишення засудженого у слідчому ізоляторі), відбував покарання за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019. За таких обставин зазначений строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання за попереднім вироком, проте, дані вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Крім цього, ураховуючи те, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні з 10.04.2019 перебуває в слідчому ізоляторі та у відповідності до вимог Закону України №838-VIII від 26.11.2015 в строк відбування покарання у вказаному вироку необхідно зарахувати 1 день перебування в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі, а тому початок строку відбування покарання обвинуваченому повинен рахуватись з дня набрання вироком законної сили, а не з дня фактичного затримання ОСОБА_7 в рамках попереднього вироку за яким останній відбував покарання, адже зазначений час має зараховуватись в строк покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання за попереднім вироком. Тому місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку. Окрім цього, враховуючи те, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався, судом безпідставно прийнято рішення про залишення ОСОБА_7 без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу подану в інтересах обвинуваченого та наполягли на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Окрім того, обвинувачений заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а його захисник не заперечував з тих же підстав що і у його апеляційній скарзі проти часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на те, що у даному випадку вирок місцевого суду підлягає саме зміні, а не скасуванню з постановленням нового вироку.

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, оскільки на його думку за викладених підстав вирок місцевого суду підлягає скасуванню, а не зміні.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_15 повідомлені належним чином про день, час і місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, обвинувачений та його захисник і прокурор не заперечували проти судового розгляду у їх відсутність, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України КПК України судовий розгляд відбувся у їх відсутність.
Письмових заперечень на апеляційні скарги від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
Даний висновок в апеляційній скарзі не заперечується і перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.
Водночас, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наведені в апеляційних скаргах прокурора та захисника обвинуваченого доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ст. ст. 409, 412, 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Так, у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Проте, доводи апеляційних скарг прокурора та захисника дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що наведені вимоги залишились поза увагою суду першої інстанції.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі. За вказаним вироком початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк перебування його під вартою з 21.06.2018 по день набрання вироком законної сили. Вказаний вирок переглядався апеляційним судом та набрав законної сили 10.09.2019.

У даному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 , в межах якого оскаржується вирок суду першої інстанції, 10.04.2019 Немирівським районним судом постановлено ухвалу про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі на час розгляду вказаного кримінального провадження.

ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, 12.02.2017, тобто в період дії Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015. У зв`язку з цим, з моменту винесення ухвали про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі від 10.04.2019 до набрання оскаржуваним вироком законної сили ОСОБА_7 необхідно враховувати в строк відбування покарання 1 день перебування в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі, із зазначення в резолютивній частині вироку конкретного періоду попереднього ув`язнення.

Таким чином, ОСОБА_7 починаючи з 21.06.2018 (моменту його затримання) по 10.04.2019 (дата постановлення судом ухвали про його тимчасове залишення у слідчому ізоляторі), відбував покарання за попереднім вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019. За таких обставин зазначений строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання за попереднім вироком. Проте, зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Окрім цього, ураховуючи те, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні з 10.04.2019 перебуває в слідчому ізоляторі та у відповідності до вимог Закону України №838-VIII від 26.11.2015 в строк відбування покарання у вказаному вироку зараховувався 1 день перебування в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі, тому початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинен рахуватись з дня набрання вироком законної сили, а не з дня фактичного затримання ОСОБА_7 в рамках попереднього вироку за яким останній відбував покарання, адже зазначений час має зараховуватись в строк покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання за попереднім вироком.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, детально перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, дійшла переконливого висновку про те, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 Немирівський районний суд Вінницької області неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. 70 КК України), що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КК України.

Також, враховуючи, що апеляційним судом встановлено те, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався, тому місцевим судом безпідставно прийнято рішення про залишення ОСОБА_7 без змін запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, чим порушено вимоги п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, а тому дана вказівка з резолютивної частини вироку підлягає виключенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 412, 413, 418, 419, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції - прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання ОСОБА_7 остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати частину відбутого покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019.

На підставі п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №83 8-VIII від 26.11.2015) зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 10.04.2019, тобто час перебування ОСОБА_18 в Вінницькій УВП №1 для участі у даному кримінальному провадженні, по день набрання вироком законної сили, тобто по 15.03.2021, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про залишення відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4