ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1322/21 Справа № 215/5688/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галіно-Лозуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працюючого ПрАТ «Північний ГЗК» слюсарем, одруженого, не судимого, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасника бойових дій (АТО), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0002005,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання зі встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання речових доказів.
За цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за наступних обставин:
28.10.2018 р., близько 23-30, в темний час доби, при штучному освітлені, по сухому асфальтному покриттю проїзної дороги вул. Каширська в Тернівському районі м. Кривого Рогу з боку вул. Адм. Головка в напрямку вул. О. Солом`яного в Тернівському районі м. Кривого Рогу, рухався технічно справний автомобіль «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Під час руху, водій ОСОБА_6 , поблизу кафе «Новинка», розташованого по вул. Каширській в м. Кривому Розі, не врахував дорожню обстановку, завчасно не обрав безпечну швидкість, яка б дозволила йому контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, ОСОБА_6 допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини справа, де в подальшому здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електричної опори, внаслідок чого, пасажир автомобіля ОСОБА_10 , був травмований зі спричиненням тілесних ушкоджень, у вигляді: закритої травми живота, крововиливу в брижейку товстого, тонкого кишечнику і сальника, внутрішньої кровотечі, закритого перелому нижньої третини правої великої гомілкової кістки зі зміщенням уламків, забійної рани потиличної області голови і правої вушної раковини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Ці дії ОСОБА_6 , орган досудового розслідування та суд кваліфікують за ст. 286 ч. 2 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляції:
- прокурор просить вирок скасувати та постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що суд не врахував обставини даного правопорушення, а саме той факт, що внаслідок дорожньо-транспортнох пригоди травмовано потерпілого ОСОБА_10 , якому завдано тяжкі тілесні ушкодження, а також, обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.
В запереченні до апеляційної скарги захисник просить вирок залишити без змін.
Зазначає, що ОСОБА_6 працює, характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, є учасником бойових дій, має неповнолітню дитину, а також те, що потерпілий ніяких претензій ні матеріального, ні морального характеру не має, і просив суд не позбавляти обвинуваченого волі та права керувати транспортними засобами.
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого заслуговують на увагу.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За роз`ясненнями п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.06 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів з необережною формою вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданих збитків потерпілому, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку стосовно не застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Як слушно зазначено в апеляційній скарзі, місцевий суд не надав належної оцінки вчиненню обвинуваченим даного злочину у стані алкогольного сп`яніння, лише формально врахувавши вказану обставину як таку, що обтяжує покарання.
Вказана обставина, на думку колегії суддів, свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та особи винного, а тому непризначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не є дієвим та ефективним заходом для запобігання та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вирок суду у відповідності з п.4 ч.1 ст. 409 КПК підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку апеляційним судом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданих збитків, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів, також зважає при вирішенні питання призначення покарання на дотримання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
За наведених обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років з визначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки, та звільненням від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, яке буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК України, та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання і не ставити особистий і надмірний тягар для обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок в частині призначення покарання скасувати та постановити в цій частині свій вирок.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4