Справа № 740/4297/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/22/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000254 від 17.11.2018 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.01.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 ухвалено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід місцевого бюджету м. Києва на відшкодування витрат ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромаданова НАМН України» витрачених на лікування потерпілої ОСОБА_12 коштів в сумі 48341 (сорок вісім тисяч триста сорок одну) гривню 70 копійок, лікувально-профілактичного закладу «Київська міська клінічна лікарня № 17» витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_9 коштів в сумі 77367 (сімдесят сім тисяч триста шісдесят сім) гривень 33 копійки, лікувально-профілактичного закладу «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_12 коштів в сумі 55763 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гривні 32 копійки, лікувально-профілактичного закладу «Київська міська клінічна лікарня № 10» витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_9 коштів в сумі 24170 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят) гривень 88 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Новозаводського районного суду від 19.11.2018 на автомобіль марки «ВАЗ-21124» реєстраційний номер знак НОМЕР_1 , автомобіль марки «Scoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасований.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз по справі в розмірі 8176 (вісім тисяч сто сімдесят шість) гривень 12 копійок.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.11.2018 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Scoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по автодорозі «Кіпті-Глухів-Бачівськ» від с. Вертіївка до с. Бобрик Ніжинського району в Чернігівській області.

Рухаючись у вказаному напрямку на 49 км автодороги «Кіпті-Глухів-Бачівськ» ОСОБА_7 16.11.2018 о 20 год. 30 хв. перед здійсненням маневру обгону попутного вантажного транспортного засобу проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався у відсутності зустрічних транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху не переконавшись у безпечності свого маневру, при цьому перетнув дорожню розмітку - 1.1 (вузька суцільна лінія), що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, перетинати яку заборонено, внаслідок чого на відстані 452 м від дорожнього знаку - 5.60. на смузі зустрічного руху, здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ВАЗ-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , згідно висновку експерта № 304 від 04.01.2019 отримала тілесні ушкодження, які стали її безпосередньою причиною смерті.

Водій автомобіля марки «ВАЗ-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 згідно висновку експерта № 215 від 18.06.2019 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя

Пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 згідно висновку експерта № 216 від 24.06.2019 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 згідно висновку експерта № 214 від 14.06.2019 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Пасажир автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 212 від 24.06.2019 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_15 порушив вимоги п. п.2.3 «б», 10.1, 14.2 «в» та вимоги дорожньої розмітки 1.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Порушення водієм ОСОБА_16 вимог пунктів 2.3. б, 10.1, 14.2. в та вимог дорожньої розмітки 1.1. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просив вказаний вирок суду змінити, призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст.75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що вирок суду відносно ОСОБА_7 є суворим і з урахуванням усвідомлення ним вини, виховання та перевиховання його можливе без ізоляції від суспільства. Вказав, що крім інших обставин, що були враховані судом при призначенні покарання, слід врахувати, що обвинувачений активно сприяв у розкритті злочину, частково відшкодував шкоду потерпілим, а потерпіла ОСОБА_10 просила не позбавляти обвинуваченого волі та згідно висновку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_9 , не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту.

Прокурор, потерпілий ОСОБА_9 та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки в апеляційній скарзі захисником не оскаржуються, як і не оскаржується правильність кваліфікації його дій, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду.

Будь яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи у апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку колегії суддів, є необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який характеризується необережною формою вини, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 , заподіяло потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, спричинило потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Тобто, від дій обвинуваченого настали тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_13 , тяжких тілесних ушкоджень, отриманих потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та середньої тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_9 в суді 1 інстанції просив призначити обвинуваченому справедливе покарання, так як в даній дорожньо-транспортній події він втратив дружину, а їх син матір. Під час апеляційного розгляду потерпілий наполягав на призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст. 75 КК України.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак діючи в межах наданої законом дискреції, суд має навести правові підстави та переконливі мотиви для постановленого ним рішення.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що до пом`якшуючої покарання обставини обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції відніс щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Активне сприяння розкриттю злочину - це надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Вчинення вказаних дій зі сторони обвинуваченого не підтверджується матеріалами кримінального провадження та обвинувальним актом, в якому ця обставина не зазначена як пом`якшуюча. Тому посилання захисника в апеляційній скарзі на вказану обставину є безпідставними.

Що стосується думки потерпілої ОСОБА_10 щодо призначеного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, висновку органу пробації, а так само часткового відшкодування завданих збитків, то такі дані враховуються у сукупності з іншими обставинами у провадженні, але не можуть бути вирішальними при обранні виду та міри покарання, а також обставинами, що істотно знижують ступінь небезпеки скоєного злочину.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, характер допущених ОСОБА_7 порушень Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а також непоправності наслідків, окрім іншого, у виді смерті потерпілої, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення.

Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Таким чином, доводи захисника під час перевірки кримінального провадження не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4