Ухвала

Іменем України
8 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 363/3538/15-к

провадження № 51-4915км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
виправданого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001627, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 375 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин, детально викладених у вироку.
Київський апеляційний суд ухвалою від 9 липня 2020 року вирок місцевого суду залишив без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати постановлені судові рішення щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що виправдувальний вирок було ухвалено незаконним складом судом через порушення вимог ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки в матеріалах справи відсутні законні підстави для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. На думку скаржника, під час прийняття рішення суд допустився суперечливих підстав для виправдання ОСОБА_7 , зокрема у мотивувальній частині вироку суд послався на відсутність складу злочину в діях ОСОБА_7 (через відсутність умислу на прийняття завідомо неправосудного рішення), проте в резолютивній частині виправдав останнього у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК. Разом із цим прокурор стверджує, що місцевий суд усупереч вимогам ст. 94 КПК не дав належної оцінки зібраним у справі доказам, надав перевагу доказам сторони захисту перед доказами сторони обвинувачення, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і необґрунтовано виправдавОСОБА_7 за ч. 2 ст. 375 КК. Також вважає, що суд апеляційної інстанції не зважив на допущені місцевим судом порушення норм процесуального права, ретельно не перевірив доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань прокурорів про повторне дослідження доказів у справі та надання часу для підготовки до судових дебатів, а також здійснив апеляційний розгляд без участі потерпілої та її представника й постановив ухвалу, яка не відповідає ст. 419 КПК.
На касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 подав заперечення, в яких вказує на законність постановлених у справі судових рішень і просить залишити вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, а цю скаргу без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заявила клопотанняпро закриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судах нижчих інстанцій, на вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів. Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначила, що на час розгляду провадження судом апеляційної інстанції Рішенням Конституційного Суду України (далі КСУ) від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 у справі № 1-305/2019(7162/19) ст. 375 КК, за якою обвинувачувався ОСОБА_7 , визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), а також постановлено про втрату цієї норми чинності через 6 місяців зі дня ухвалення КСУ прийнятого Рішення. Як зауважила прокурор, станом на час касаційного перегляду оспорюваних рішень ст. 375 КК втратила чинність, що також узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата), викладеним в постанові від 13 січня 2021 року (справа № 0306/7567/12, провадження № 13-73кс19). З огляду на наведене, сторона обвинувачення стверджувала, що подальший касаційний розгляд справи не призведе до прийняття іншого більш якісного рішення на користь виправданого ОСОБА_7 , а тому касаційне провадження слід закрити.
Виправданий ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про закриття касаційного провадження.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, виправданого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в клопотанні прокурора доводи, Суд дійшов таких висновків.
Предметом касаційного оскарження в цьому кримінальному провадженні є вирок суду першої інстанції, за яким ОСОБА_7 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК, та ухвала апеляційного суду, згідно з якою вищезазначене судове рішення залишено без зміни.
Третя судова палата Касаційного кримінального суду в ухвалі від 1 березня 2021 року (справа № 703/2432/17) сформувала правовий висновок щодо порядку та дій суду касаційної інстанції у разі втрати юридичної сили норми Особливої частини КК, яка передбачала відповідальність за вчинення діяння, що інкримінувалося особі.
Згідно з цим висновком касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою, де ставляться питання про погіршення становища особи, на виправдувальний вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, постановлену щодо такого вироку, у разі втрати юридичної сили норми Особливої частини КК, яка передбачала відповідальність за вчинення діяння, інкримінованого особі, підлягає закриттю.
Беручи до уваги те, що на момент касаційного перегляду в цій справі оспорюваних рішень в межах касаційної скарги, в якій ставилося питання про погіршення становища особи на виправдувальний вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, постановлену щодо такого вироку, стаття 375 КК, за якою інкриміновано ОСОБА_7 вчинення злочину, втратила юридичну силу, Суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню,а касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судах нижчих інстанцій, на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 закриттю.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3