Справа №592/2872/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/394/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Трофименкове м. Суми, громадянку України, що проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судиму вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнену від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 , в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини на кваліфікацію своїх дій, остання просить змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року відносно неї в частині призначеного покарання, призначити їй покарання у меншому розмірі без позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 залишено попередньо обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із м. Суми без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ігнатову ОСОБА_10 визнано винною за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року, у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня затримання, тобто з часу приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення 20 жовтня 2020 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено попередньо обраний запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із м. Суми без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_8 вказує, що під час іспитового строку, який їй було визначено за попереднім вироком, вона намагалася знайти офіційну роботу, але це видалося складним у зв`язку з пандемією, що на даний час вона працює на неофіційній роботі, проживає разом з матір`ю - пенсіонеркою, яка потребує її допомоги.

Апелянт зазначає, що дуже засуджує свою поведінку, щиро кається, впевнена, що в подальшому буде вести чесне життя. Вважає, що покарання у виді п`яти років та одного місяця позбавлення волі є дуже суворим і не буде сприяти перевихованню, а буде завдавати їй лише страждання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Згідно з вироком, 07 лютого 2020 року о 13 год. 39 хв. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 зайшли до магазину "Продукти - 493" ТОВ "АТБ-Маркет" за адресою: м. Суми, вул. Новорічна, 8. Під час перебування в приміщенні магазину, ОСОБА_8 вступила у злочинну змову з ОСОБА_9 , в результаті чого у них виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме товару, що належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 07 лютого 2020 року о 13 год. 40 хв. підійшли до однієї з полиць, що знаходяться в приміщенні магазину "Продукти - 493" ТОВ "АТБ-Маркет", після чого упевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 розстебнув блискавку куртки, в яку був одягнений, а ОСОБА_8 у цей час взяла з полиці упаковку кави "Jacobs Monarch" розчинна, у м`якій упаковці, вагою 400 г, вартістю згідно довідки ТОВ «АТБ-Маркет» без ПДВ 303 грн. 10 коп., що є товаром ТОВ "АТБ-Маркет" та поклала її під куртку ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 направилися до виходу з магазину, де пройшли повз касову зону, при цьому не сплативши за викрадений товар.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

В судове засідання апелянт обвинувачена ОСОБА_8 , яка є належним чином повідомленою про дату і час розгляду своєї апеляційної скарги, про що свідчить наявна в матеріалах провадження розписка про отримання судової повістки, не з`явилась, клопотань про відкладення апеляційного розгляду від неї не надійшло.

Присутня в судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 не заперечувала про апеляційний розгляд без участі обвинуваченої ОСОБА_8 .

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої і її явка не обов`язковою, то колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі обвинуваченої, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення вимог апеляційної скарги, вважала вирок суду законним, обґрунтованим та просила залишити його без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно, всебічно досліджені та правильно оцінені під час розгляду даного кримінального провадження і вирок оскаржується лише в частині призначеного ОСОБА_11 покарання.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_8 не згодна з призначеним їй видом та мірою покарання та вважає його занадто суворим.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, вказаних вимог закону суд дотримався у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збиток шляхом повернення грошового еквіваленту викраденого, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

При цьому, судом були враховані і дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка є раніше судимою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, притягувалась до адміністративної відповідальності, не працює, має сталі соціальні зв`язки.

Саме з врахуванням вищезазначених обставин, суд призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на три місяці і колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що таке покарання є суворим, враховуючи, що покарання у такому виді та розмірі є мінімальним, при тому, що санкцією вказаної статті передбачені і інші види покарання за вчинення вказаного злочину, а саме, обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Крім того, судом першої інстанції було враховано, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_8 була засуджена за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням, передбачених ст. 76 КК України відповідних обов`язків.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, остаточне покарання ОСОБА_8 у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі судом першої інстанції було призначено на підставі ст. 71, 72 КПК України, оскільки остання вчинила новий злочин у період іспитового строку і пом`якшувати таке покарання, з врахуванням того, що вказаний вирок набрав законної сили 13 листопада 2018 року, у колегії суддів підстави відсутні.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що призначене покарання не буде сприяти її виправленню, а завдасть їй лише страждань, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильність висновків суду про те, що передбачена законом мета покарання, призначеного останній за оскаржуваним вироком, та за сукупністю вироків, може бути досягнута лише в умовах ізоляції останньої від суспільства, оскільки обвинувачена, будучи звільненою відбування покарання з випробуванням, належних висновків для себе не зробила, в період іспитового строку вчинила інше кримінальне правопорушення, що свідчить про її схильність до вчинення злочинів та вперте небажання стати на шлях виправлення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,