У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

05.03.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001588 від 25.04.2016 р., за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 289, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -
в с т а н о в и в:
12.07.2019 р. на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області після скасування вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2018 р. надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, щодо якого ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2016 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2021 р. строком до 14.03.2021 р.
Прокурор під час судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, посилаючись на ту обставину, що ризики, визначені на момент його обрання не зменшились, обвинувачений до затримання не мав законних джерел доходів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що може слугувати причиною для переховування від суду.
Відповідно до положень абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи ту обставину, що суддя ОСОБА_6 не може бути присутніми (перебування на лікарняному) під час розгляду клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 (розгляд якого також в стадії судового розгляду обумовлений і вимогами ст. 331 КПК України) до дати його спливу, суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора лише за участю головуючого.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку дії запобіжного заходу, вказавши, що ОСОБА_4 з 2016 р. перебуває під вартою, що з огляду на дату затримання відповідає майже 10 рокам відбутого строку покарання. Вважає думку прокурора формальною і такою, що не обґрунтована належним чином. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.
Вирішуючи питання доцільності продовження щодо ОСОБА_4 терміну раніше обраного запобіжного заходу, заслухавши думку учасників судового засідання, суд зважає на таке.
Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою. Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується серед іншого у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання в тому числі і у вигляді «довічного позбавлення волі».
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, допит яких на даному етапі судового розгляду не завершено; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; наявність у ОСОБА_4 судимостей, зокрема непогашеної судимості за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема обвинувачений не одружений, неповнолітніх утриманців не має, за зареєстрованим місцем проживання не проживав; відсутність до затримання постійного місця роботи, що є запорукою існування офіційних джерел доходів; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.
Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.
Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 03 травня 2021 р.)
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376, абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:
* Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єнакієво, Донецької області) обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 289, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, на 60 днів до «03» травня 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор».

Головуючий: ОСОБА_1