У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
засуджений ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2021 року відмовлено в задоволенні подання начальника Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7
20.07.2021 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва від прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 , разом з апеляційною скаргою, надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.
Клопотання вмотивовано тим, що повний текст ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва не був оголошений в день фактичного розгляду подання, а відповідне рішення суду надійшло до Окружної прокуратури м. Миколаєва лише 19.07.2021 р., що свідчить про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки факт прийняття незаконного рішення був встановлений лише 19.07.2021 р.
Заслухавши пояснення прокурора на підтримку клопотання про поновлення строку, думку засудженого, який не вбачав підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, апеляційний суд доходить наступного.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 13, 14, 17 ч. 1 ст. 7 («Загальні засади кримінального провадження») КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких окрім інших відносяться: забезпечення права на захист; доступ до правосуддя; забезпечення права особи на оскарження процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Стаття 24 КПК України гарантує право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а також право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, що відображено у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011 р. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Водночас, згідно із правовими висновками, викладеними у рішенні ЄСПЛ від 10.07.1998 р. у справі «Тіннеллі та сини, Лтд та іншіта Мак- Елдуф та інші проти Сполученого Королівства», обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти.
При цьому, згідно рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05.07.2021 р., під час розгляду подання, прокурор ОСОБА_5 приймав участь у судовому засіданні та надав пояснення в обсязі, які вважав за необхідне. Цього ж дня суддя видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі, однак, прокурор не дочекавшись оголошення судового рішення залишив приміщення зали судових засідань, мотивуючи це зайнятістю в інших судових засіданнях та став очікувати на судове рішення по пошті.
Наведені обставини свідчать про обізнаність прокурора ОСОБА_5 про те, що 05.07.2021 р. суддею Заводського районного суду м. Миколаєва повинно бути прийнято судове рішення за результатами розгляду подання начальника Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 .

Доводи прокурора про пропуск строку на апеляційне оскарження ухвали у зв`язку з необхідністю отримання повного тексту оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції не може визнати поважними та такими, що унеможливили своєчасне звернення апелянта до суду апеляційної інстанції у визначений законом строк, оскільки незважаючи на свою відсутність під час проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, останній не був позбавлений можливості отримати копію ухвали та подати апеляційну скаргу у передбачений законом строк.

Будь-яких інших фактичних даних, які вказують на поважність причин пропущення строків на оскарження ухвали, передбачених ст. 395 КПК України, прокурором не наведено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав вважати причини пропуску строку на апеляційне оскарження прокурором ОСОБА_5 поважними, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2021 року поновленню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 395, 404, 405, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

відмовити прокурору Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2021 року.
Копію ухвали про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка її подала.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3