Справа №690/549/20
Провадження №1кп/690/71/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Ватутіне клопотання прокурора Звенигородської місцевої прокуратури, ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000130, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Звенигородка Черкаської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 26.10.2020 р. близько 16 год. 20 хв. шляхом вільного доступу, таємно викрала належний ОСОБА_8 велосипед марки «салют», який знаходився біля приміщення магазину «Лимон», що розташований за адресою: вул. Дружби, 22, м. Ватутіне, Черкаська область, після чого із викраденим майном з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння зникла, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1 000 грн.

Такі дії ОСОБА_4 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.185 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що вона вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , психічний розлад якої не перешкоджає її участі в судовому засіданні, у присутності його законного представника та захисника, заперечула обставини, які викладені у фабулі клопотання слідчого та проти застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру, проте її пояснення жодним чином не можуть сприйматись та оцінюватись судом в силу її психічного стану сприйняття та тривалого перебування на обліку у лікаря психіатра з 12.12.1975 р..

Від потерпілої надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності, оскільки вона не була очевидцем зазначеної події.

Учасники кримінального провадження не наполягали на її допиті, як потерпілої.

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги із звичайним наглядом, в зв`язку з вчиненням нею суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.

Крім того, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме:

- рапорт про реєстрацію повідомлення зі служби 102 про те, що 26.10.2020 р. з вул. Комінтерна в м. Ватутіне 10-15 хв. тому невідома особа таємно викрала жіночий велосипед. Заявник ОСОБА_8

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.10.2020 року від ОСОБА_8 про крадіжку належного їй жіночого велосипеда;

- відомостями з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за виявленими подіями;

- заявою ОСОБА_4 від 28.10.2020 р. про добровільну видачу велосипеду, який вона викрала біля магазину «Лимон» по вул. Дружби в м. Ватутіне;

- протоколом огляду предметів та фото таблицею до нього від 28.10.2020 року;

- висновком товарознавчої експертизи №8-001065 від 04.11.2020 року.

Таким чином, у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що 26.10.2020 р. мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке вчинене саме ОСОБА_4 .

Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно висновку судово-психіатричних експертизи № 458 від 02.12.2020 року, ОСОБА_4 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого їй правопорушення та на теперішній час виявляла та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у у формі шизофренії параноїчної форми з безперервним перебігом і вираженим дефектом, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає їй правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з нею слідчих дій та в судовому засіданні і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині поліморфні несистематизовані маячні ідеї, виражені прояви емоційно-вольового дефекту, некритичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння підекспертною суспільно-небезпечних дій, вона потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку.

Наведені у вищевказаному висновку експертизи обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_4 неосудним.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно ч.3 ст.94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як проступок, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Під час судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався та, враховуючи її явку у судові засідання, підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати на проведення експертизи у сумі 653 гривень 80 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 92, ст. 93, ст. 94 КК України, ч. 2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Звенигородка Черкаської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Судові витрати на проведення експертизи у сумі 653 гривень 80 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Речовий доказ велосипед «Салют», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - повернути власниці.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1