Номер провадження: 11-кп/813/1584/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 0006502 від 19.09.2018 року, та № 0003971 від 29.07.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст.307 КК України, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із раніше визначеним розміром застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 576 300 гривень. Строк дії ухвали визначено до 02 серпня 2021 року включно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу суду та обрати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу посилається на ризики, аналогічні тим, які заявлялись раніше, однак нічим їх не підтверджує.

Також апелянт посилається на те, що тяжкість злочину не є підставою застосування до обвинуваченої тримання під вартою.

Ризик вчинення обвинуваченою іншого злочину також відсутній та прокурором жодним доказом не підтверджується.

На думку захисника, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

15 червня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява іншого захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , в якій він просив провести апеляційний розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 за його відсутності в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, посилаючись на зайнятість в інших судових засіданнях.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , в судове засідання апеляційного суду не з`явився, з заявами та клопотанням про відкладення або перенесення розгляду не звертався.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Київському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2 та 3 ст.307 КПК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 та ч.3 ст.307 КК України.

За вчинення вказаних злочинів ОСОБА_7 , у разі доведеності її вини, загрожує реальне покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_7 самостійно до органу досудового розслідування не з`явилась, відомостей щодо активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення не вбачається, інкримінуємі кримінальні правопорушення передбачають кримінальну відповідальність у виді, зокрема, позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що у своїй сукупності свідчить про наявну можливість останньої, якою по суті і є ризик, переховуватись від суду.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у цьому випадку має місце ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливості вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, з огляду на самі обставини інкримінуємих злочинів, а також факт того, що фактично дане кримінальне провадження є об`єднаним з кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0006502 від 19 вересня 2018 року, відтак, на розгляду Київського районного суду м. Одеси перебуває об`єднаний обвинувальний акт у вчиненні ОСОБА_7 ряду кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Разом з цим апеляційний суд враховує відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченої, відповідно, офіційного джерела прибутку,

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони дають підстави стверджувати про ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд визначив ОСОБА_7 завідомо непомірний розмір застави, оскільки вона обвинувачується у вчиненні, в тому числі і особливо тяжкого злочину, а п.3) ч.5 ст.182 КПК України чітко встановлено, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин та враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, Київський районний суд м. Одеси обґрунтовано прийшов до переконання, що у цьому випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на цьому етапі кримінального провадження.

Матеріали справи не містять даних про обставини, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_7 під вартою.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого суді Київського районного суду м. Одеси, від 03 червня 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року, якою продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 307 КК України, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з визначеним розміром застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 576 300 гривень, з покладеними обов`язків ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4