Провадження № 1-кс/161/6384/21
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна

м. Луцьк 18 серпня 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Луцької окружної прокуратур ОСОБА_3 , слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , представника власників майна адвоката ОСОБА_5 , власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого в ході обшуку 11.08.2021,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна: мобільного телефону марки «ХІАОМІ» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 (сейфпакет № НОМЕР_3 ), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , СКС НОМЕР_5 , банківської картки № НОМЕР_6 (сейфпакет № НОМЕР_7 ), автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_8 із ключем запалювання, вилучених в ході обшуку 11.08.2021 автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_8 .

Клопотання мотивує тим, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №02012 від 02.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час проведення обшуку 11.08.2021 автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_8 було вилучено майно, перелік якого вказаний в клопотанні, яке постановою слідчого від 12.08.2021 визнано речовими доказами, оскільки воно є засобом вчинення злочину і зберігає на собі його сліди.

Оскільки вищевказане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку прокурора та слідчого, які, кожен зокрема, його підтримали, думку власників майна та їх представника, які, кожен зокрема, щодо арешту майна заперечували, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що речі та документи були вилучені під час проведення обшуку 11.08.2021, клопотання подано до суду 13.08.2021, що стверджується копією поштового конверту, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Встановлено, що постановою слідчого від 12.08.2021 мобільний телефон, автомобіль, ключі до нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківську картку визнано речовими доказами.

Однак ні з зазначеної постанови, ні з матеріалів клопотання, ні з пояснень прокурора та слідчого безпосередньо в судовому засіданні не встановлено відомостей, які вказують про те, що вказані у постанові слідчого речі мають значення речових доказів в даному провадженні. Матеріалами клопотання не підтверджено того, що ОСОБА_6 , який має процесуальний статус свідка у даному провадженні, використовував або ж міг їх використовувати у своїй протиправній діяльності, даних про те, що вони (мобільний телефон або ж автомобіль) є засобом, чи предметом вчинення кримінального правопорушення (незаконного збуту наркотичних засобів) по якому здійснюється досудове розслідування не надано, інформація про те, що у них наявні дані, що потребують дослідження в ході досудового розслідування відсутня.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_8 є ОСОБА_7 , яка взагалі не має жодного процесуального статусу у даному провадженні.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, на думку суду, накладення арешту на вказані у клопотанні речі буде порушувати права власників (щодо яких не ведеться кримінальне провадження) на мирне володіння майном, законність походження якого доведена в ході судового розгляду.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
В зв`язку з наведеним, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на дане майно, в зв`язку з чим у клопотанні слідчого слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого 11.08.2021 під час обшуку автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_8 відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1