Провадження №1-в/243/142/2021
Справа № 243/4210/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого

29 березня 2010 року Апеляційним судом Донецької області за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у виді 12 років позбавлення волі,
про усунення протиріч та всякого роду сумнівів при виконанні вироку суду, -
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
засуджений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
26 квітня 2021 року в провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про визнання законності підстав звільнення від відбування покарання призначеного йому за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року.

Судом досліджені такі докази.
Місцем розташування Кіровської виправної колонії Донецької області (№ 33) є м. Хрестівка (Кіровське) Донецької області.
Згідно із повідомленням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України № 14056/Рд від 06 липня 2021 року, засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 квітня 2009 утримувався в державній установі «Бахмутська установа виконання покарання (№ 6)» та 21 серпня 2009 направлений до Донецької установи виконання покарань (№ 5). Територіальним управлінням та відповідними установами виконання покарань, які розташовані в Донецькій області на території, тимчасово неконтрольованій українською владою, поступово припинено будь-який зв`язок з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань. Державна пенітенціарна служба України, правонаступником якої визначено наразі Міністерство юстиції України, не мала централізованої бази обліку ув`язнених та засуджених, що стало причиною повної втрати даних про осіб, які тримались в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань на вказаних територіях. Механізм практичної реалізації норм законодавства України, що регулюють правові відносини у сфері виконання кримінальних покарань на зазначеній території України, відсутній. З урахуванням викладеного, надати будь-яку достовірну інформацію відносно ОСОБА_3 , не вбачається за можливе. Водночас Департамент інформує, що ОСОБА_3 не передавався до установ виконання покарань, розташованих на територіях підконтрольних українській владі.
Згідно із повідомленням Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції № 5-4993 від 08 липня 2021 року, засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02 квітня 2009 року затриманий слідчим відділом Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченому ст. 115 ч. 1 КК України. 10 квітня 2009 року був поміщений до державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)». 21 серпня 2009 року вибув до Донецького слідчого ізолятора у розпорядження Донецького апеляційного суду. На даний час слідчий ізолятор міста Донецька знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, тому надати іншу інформацію не має можливості.
Згідно із довідкою Донецького апеляційного суду про рух кримінального провадження відносно ОСОБА_3 № 3.10-07/30/2021 від 24 червня 2021 року повідомлено, що станом на сьогоднішній день Україна не здійснює функції у сфері юстиції і правосуддя на територіях Донецької та Луганської областей, підконтрольних незаконними збройними формуваннями гак званих «ДНР» і «ЛНР», після захоплення озброєними групами приміщень органів державної влади, втрати урядом ефективного контролю над цими територіями і ухвалення рішення про припинення діяльності всіх установ, що здійснювали на непідконтрольних уряду територіях відповідні функції. До 2014 року документообіг Апеляційного суду Донецької області здійснювався за допомогою КП «Lotus Notes», на теперішній час перевірити інформацію за вказаною комп`ютерною базою даних, не вбачається можливим, оскільки доступ до серверу, який знаходився в приміщені суду, відсутній через, захват у вересні 2014 року будівлі Апеляційного суду Донецької області (м. Донецьк) незаконними збройними формуваннями. Після 01 січня 2014 року в Апеляційному суді Донецької області документообіг здійснюється за допомогою автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», згідно бази даних якої інформація щодо кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 , відсутня. Враховуючи викладені об`єктивні обставини надати запитувану інформацію щодо кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 , у тому числі з автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», не вбачається можливим.

Згідно із довідкою Кіровської ВК (№ 33) м. Кіровське Донецької області про звільнення, Серія: № 60977 частина «Б», ОСОБА_3 , засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року за ст. за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі. Відбував покарання в установах Державної служби виконання покарань з 02 квітня 2009 року по 02 квітня 2021 року, та був звільнений 02 квітня 2021 року з Кіровської ВК (№ 33).

Згідно, із довідкою № 57-07072021/14044, ОСОБА_3 з 02 квітня 2009 року знаходився під вартою Слов`янського МВВС, 29 березня 2010 року був засуджений за вироком Апеляційного суду Донецької області, яким ОСОБА_3 було призначено остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили 21 жовтня 2010 року. З Донецького СІЗО прибув 04 грудня 2010 року до Мічурінської ВК Донецької області(№57). Даних про звільнення не має.

Відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ № 1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Кіровське Донецької області.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (зі змінами) населені пункти Донецької області, зокрема м. Хрестівка (Кіровське), де розташована Кіровська виправна колонія (№ 33) включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Механізм практичної реалізації норм законодавства України, що регулюють правові відносини у сфері виконання кримінальних покарань, на зазначеній території України на сьогодні відсутній.

Отже з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, відсутність у засудженого ОСОБА_3 документів про звільнення у зв`язку із повним відбуттям покарання, які б були видані відповідними органами України, викликають сумніви щодо виконання вироку суду у повному обсязі, а саме період часу з 02 квітня 2009 року по 02 квітня 2021 року.

Таким чином, аналіз отриманих судом відомостей свідчить проте, що ОСОБА_3 після направлення до Кіровської ВК (№ 33)м. Кіровське Донецької області, не був переміщений до інших установ покарання, не був звільнений з підстав, передбачених нормами чинного законодавства, отже у сукупності з іншими доказами по справі можливо прийти до висновку, що ОСОБА_3 відбув покарання у повному обсязі та був звільнений 02 квітня 2021 року у зв`язку із повним відбуттям покарання.

Приймаючи до уваги копію довідки про звільнення, суд виходить з того, що, у тому становищі, у якому опинився заявник він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо свого звільнення, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, у рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. 21 травня 2015 року постановою Верховної Ради України № 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Крім того, суд також зазначає, що у своїх Рішеннях, ЕСПЛ неодноразово зазначав, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду.

Виконання судових рішень це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя. Вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку не повинно істотно впливати на вирок.

У судовому засіданні достовірно встановлено і підтверджується даними відповідей компетентних державних органів, що ОСОБА_3 дійсно був засуджений вироком суду від 29 березня 2010 року. Після набрання вироком законної сили 21 жовтня 2010 року, він 04 грудня 2010 року вибув до Мічурінської ВК Донецької області(№57) для подальшого відбування покарання, відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_3 був звільнений з Кіровської ВК (№33) м. Кіровське Донецької області. Відомостей щодо наявності будь-яких судових рішень про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання чи його відбування (застосування амністії, звільнення умовно-достроково, тощо) судом не встановлено. Суд також зазначає, що довідка Кіровської ВК (№ 33) м. Кіровське Донецької областіпро звільнення ОСОБА_3 повністю узгоджується із доказами отриманими судом з компетентних органів виконання покарань, не містить внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності з іншими доказами дає можливість суду дійти висновку, що засуджений ОСОБА_3 відбув покарання призначене йому за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_3 відбув покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року у повному обсязі, що дозволяє суду усунути сумніви щодо виконання цього вироку суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги зібрані докази по справі, виникає необхідність усунути сумніви щодо законності підстав звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного йому за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року у виді 12 років позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про усунення протиріч та всякого роду сумнівів при виконанні вироку суду задовольнити.
Усунути сумніви, які виникли при виконанні вироку Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року, за яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі, та визнати що ОСОБА_3 відбув покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 березня 2010 року у виді дванадцяти років позбавлення волі у період з 02 квітня 2009 року по 02 квітня 2021 року - повністю.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений 26 липня 2021 року, о 08 год. 30 хв..

Головуючий суддя: ОСОБА_1