Справа № 583/1197/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000094від 28.03.2021 за ч. 2 ст. 248 КК України,-

з участю учасників провадження:

слідчого ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 31.03.2021 року на автомобіль марки «FORD» модель «Transit custom», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_5 , оскільки вважає, що в їх подальшому арешті відпала потреба.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Слідчий суддя, проаналізувавши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1, 2 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник,законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи,щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею,а підчас судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Встановлено, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094від 28.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2021 року накладено арешт на автомобіль марки «FORD» модель «Transit custom», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «FORD» модель «Transit custom», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору серії НОМЕР_3 ; ключі від вказаного автомобіля марки «FORD» модель «Transit custom», вилучені в ходіогляду місця події від 29.03.2021 року.
За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 16 КПК України одним з принципів кримінального провадження є недоторканість права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
На підставі вимог ч. 5 ст.9 КПК України суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з гарантій демократичного суспільства.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» та в справі «Фрізен проти Росії» зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» Європейським судом з прав людини встановлено, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
При розгляді клопотання суд виходить з того, що на даному етапі досудового розслідування всі слідчі дії із вказаним автомобілем проведено, а саме проведено обшук в автомобілі, інших слідчих дій не проводилось, тобто в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Встановлено, що з 29.03.2021 року до теперішнього часу власник майна не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим по кримінальному провадженню. Жодній особі по вказаному кримінальному провадженню не пред`явлено підозру.
За приписами п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який в даному випадку йде мова у прийнятому рішенні щодо арешту автомобіля.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (рішення у справі Іатрідіс проти Греції). Поняття законність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах Антріш проти Франції та Кушоглу проти Болгарії).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для законного володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження його права власності на автомобіль, завдання кримінального провадження, розумні строки, суд вважає доведеним власником майна, що в подальшому застосуванні цього заходу в частині заборони користування автомобілем та ключами від автомобіля відпала потреба, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України є підставою для задоволення клопотання.
Встановлено, що у кримінальному провадженні були проведені дії з залученням транспортного засобу, на даний час така потреба відпала.
Однак, у відповідності до п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2021 року вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.
В судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування не завершене, арешт на майно було накладено обґрунтовано.
Слідчим доведено необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині заборони розпоряджатися вказаним автомобілем, мета накладення арешту на майно, яке є доказом у кримінальному провадженні, на даний час не досягнута, продовжують існувати ризики приховування, відчуження чи знищення майна.
Враховуючи, що вищевказаний автомобіль не визнавався органами досудового розслідування знаряддям вчинення злочину у кримінальному провадженні, жодній особі не пред`являлась підозра у вчиненні будь-якого злочину, вказаний арешт автомобіля не несе ніяких наслідків для підозрюваного, обвинуваченого, а для його власника навпаки цей арешт несе негативні наслідки, оскільки особа не може користуватись своїм законним правом, наданим йому цивільним законодавством, суд приходить до висновку, що потреби і надалі обмежувати особу у володінні та користуванні майном немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотанняпредставника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000094від 28.03.2021 за ч. 2 ст. 248 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2021 року у кримінальному провадженні № 0000094від 28.03.2021 на автомобіль марки «FORD» модель «Transit custom», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «FORD» модель «Transit custom», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору серії НОМЕР_3 , відповідно до якого автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 , жителем АДРЕСА_1 ; ключі від автомобіля марки «FORD» модель «Transit custom», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, залишивши заборону на право розпорядження вказаним автомобілем.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду ОСОБА_1