Справа № 728/2017/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/355/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000049 від 02.08.2020 року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , прокурора на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Фастів Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_6

представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_8

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_11

захисника - адвоката ОСОБА_12 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з нього на користь ОСОБА_6 350000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 11101 грн. 96 коп. матеріальних збитків, 28000 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

За вироком суду визнано доведеним, що 01 серпня 2020 року, близько 23 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи неподалік поліклінічного відділення КНП «Бахмацька ЦРЛ», що розташоване по вулиці Соборності, б. 66 м. Бахмач Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг їх передбачати, діючи з більшою обачливістю (злочинна недбалість), умисно наніс один удар кулаком руки в ліву половину обличчя ОСОБА_13 , який стояв на тротуарі, від якого він впав спиною на асфальтобетонне покриття проїжджої частини вулиці Соборності та вдарився правою тьмяно-потиличною ділянкою голови об поверхню, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер в анестезіологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна лікарня».

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В спільній апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини, просили вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 119 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Також просили допитати свідків та дослідити докази, які вказані в апеляційній скарзі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що суд 1 інстанції безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Такий його стан підтверджується дослідженими доказами, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відеозаписами з кафе «Зодіак».

При цьому суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання потерпілої сторони про дослідження протоколів допиту, пояснень свідків та обвинуваченого, які під час судового розгляду змінили свої показання та заперечували своє перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що обвинувачений цивільний позов визнав частково, під час досудового розслідування він не намагався та не вживав будь-яких заходів щодо відшкодування завданої шкоди. Перша спроба щодо відшкодування зроблена не обвинуваченим, а його законним представником під час судового розгляду.

На думку апелянтів, в діях ОСОБА_8 відсутнє щире каяття, так як останній змінив свої показання щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, не намагався вибачитися перед потерпілою, а зробив це лише під час судових дебатів, не відшкодував завданої шкоди, не намагався будь-яким чином виправити наслідки вчиненого.

Також при призначенні обвинуваченому покарання судом не в повній мірі враховано тяжкість скоєного злочину, його наслідки, те, що ініціатором конфлікту бум саме обвинувачений.

Наявність позитивних характеристик не є суттєвими підставами, оскільки вони не утворюють вагомої противаги наслідкам злочину у виді смерті сина потерпілої.

На думку апелянтів, в даному випадку, висновки суду про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким визнати його винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не в повній мірі враховані дані про його особу, зокрема те, що він протиправними діями, з необережності, позбавив життя потерпілого, при цьому наслідок у виді смерті має незворотний характер. Також обвинувачений своїми діями заподіяв значні моральні страждання родині потерпілого, його мати пережила сильний стрес, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я.

На думку апелянта, поведінка обвинуваченого до та під час вчинення злочину негативно характеризує останнього як особу, здатну застосовувати насильство як спосіб вирішення конфлікту з іншими людьми.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , прокурора захисник адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав подану прокурором, потерпілим та його представником апеляційні скарги.

В судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали подані стороною обвинувачення апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник та законний представник у судовому засіданні заперечували доводам апеляційних скарг прокурора, потерпілої та її представника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку діянні за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, його дії вірно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 119 КК України, та в апеляційних скаргах не оспорюється.

Аналізуючи доводи потерпілої, її представника та прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та безпідставного призначення покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх обґрунтованими виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень наведених у постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні ОСОБА_8 покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують.

Зі змісту вироку вбачається, що обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд обґрунтовано визнав щире каяття обвинуваченим та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Розкаяння передбачає окрім визнання особою провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 виказав щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого, вибачився перед потерпілою, також сім`я обвинуваченого намагалася компенсувати потерпілій ОСОБА_6 завдані збитки та здійснювали грошові перекази засобами поштового зв`язку на ім`я останньої. Тому, доводи апеляційної скарги потерпілої та її представника про відсутність факту щирого каяття обвинуваченим ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої та її представника про безпідставне не визнання судом обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання. Обов`язок доказування цих обставин, згідно зі ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке визнано судом 1 інстанції доведеним, не інкримінував ОСОБА_8 вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Ця обставина не була встановлена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання.

Зважаючи на вказані норми закону суд 1 інстанції обґрунтовано не визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки визнання цієї обставини, відповідно до ст. 67 КК України, такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Позбавлені підстав і доводи потерпілої та її представника про те, що показання свідка ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 щодо їх перебування в стані алкогольного сп`яніння є непослідовними та суперечливими, які надані ними на досудовому розслідування та під час судового розгляду, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 23, 84, 85, 86 КПК України, судом в основу вироку покладаються усні показання, які отримано безпосередньо в судовому засіданні, які є належними та допустимими доказами.

Разом з тим, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, суд 1 інстанції не дав належної оцінки встановленій ним обставині, що протиправні дії ОСОБА_8 призвели до тяжких непоправних наслідків у виді смерті людини, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого до та під час вчинення злочину, позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка наполягала на суворій мірі покарання, а тому безпідставно дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказані судом 1 інстанції обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не є переконливими аргументами, які б свідчили про можливість його виправлення у разі звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання за новим вироком, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, обставини його вчинення, наслідки, які настали, що підвищує суспільну небезпеку скоєного, характер кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжує покарання, обставини, що його пом`якшують, позицію потерпілої, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі на строк, що був визначений судом першої інстанції, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу фактичного затримання.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілої та її представника підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню, вирок суду у частині призначеного ОСОБА_8 покарання - скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2021 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу фактичного затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4