ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/4197/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/940/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції - засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року та застосувати до нього положення ст.82 КК України. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки він с 21.02.2018 року працював на промзоні в Темнівській ВК-100 електриком, а с 10.04.2020 року працював офіційно в Темнівській ВК-100 електриком на житловій зоні. Характеризується позитивно, має заохочення, цивільних позовів по справі не заявлено, має батьків похилого віку.

Водночас просить звернути увагу, що суд зазначив в анкетних даних не вірно місце його мешкання АДРЕСА_1 , тоді як він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 11.04.2019 року, яким він засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.04.2020 року вирок суду залишено без змін.

Початок строку - 11.04.2019 року, кінець строку 11.04.2023 року.

За змістом ч.ч. 1, 3, п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
На момент розгляду клопотання в суді першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 , відбув необхідну частину строку покарання, що є однією з передумов, передбачених ст.82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом з тим, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно роз`яснень, наведених в п.п.2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

За змістом роз`яснень, що містяться в реч. 2 абз. 1 п. 13 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення чи заміну невідбутої частини покарання більш м`яким дослідженню та врахуванню підлягає поведінка засудженого та процес його виправлення протягом всього періоду відбування покарання.

Отже, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким підлягають ті засуджені, які протягом всього або значного періоду доводили, що вони стали на шлях виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.02.2018 року в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)». Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 , наданою адміністрацією колонії, останній під час тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень не мав, до праці не залучався.

За час відбування покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризується посередньо. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи два рази, має одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку.

До промислової зони установи не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою установи.

У взаємовідношеннях з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу.

Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує лише за призначенням. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Соціально корисні зв`язки втрачено.

При цьому, згідно витягу з протоколу № 5 засідання комісії ДУ «Темнівської виправної колонії (№100)» від 29.01.2020 року щодо розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ОСОБА_7 відмовлено у представленні таких матеріалів до суду, адже він не став на шлях виправлення.
У колегії суддів немає підстав та відомостей, що ставлять під сумнів такі висновки комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання, оскільки лише адміністрація цієї установи систематично та безпосередньо спостерігає за процесом перевиховання засудженого.

Отже, з вказаних відомостей та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі не став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та відношення до праці.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого до праці не доводять в повній мірі його виправлення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 норм ст.82 КК України.

Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, що підтверджується даними, наведеними вище.

Щодо апеляційного доводу засудженого про те, що суд у вироку не вірно зазначив в анкетних даних місце його мешкання, то засуджений не позбавлений можливості в порядку, передбаченому ст.379 КПК України звернутись до суду, який постановив рішення з заявою про виправлення описки.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: