Справа № 567/696/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Стадники Острозького району Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України

в с т а н о в и в:

28.03.2017 близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на вулиці поблизу приміщення гуртожитку, що в АДРЕСА_2 , побачила, що працівники поліції Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, а саме оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_4 та оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_5 , які перебувають на займаних посадах згідно наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області №81 о/с від 29.04.2016 та які діяли на підставі ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області про дозвіл на затримання її сина ОСОБА_8 , вели останнього в кайданках.

Достовірно знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є працівниками Національної поліції, ОСОБА_6 підійшла до них та з метою перешкоджання законному затриманню її сина, під час виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків почала шарпати їх за одяг та руки і незважаючи на законні вимоги працівників поліції, передбачені п.2, 3, 4, 10 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію? припинити свої протиправні дії, всупереч вимогам ч.2 ст.62 Закону України ?Про Національну поліцію? не відреагувала на них, та умисно заподіла працівникам поліції тілесні ушкодження, а саме нанесла три удари наявною в неї милицею по руках ОСОБА_5 та подряпала останнього, чим заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому плечі по зовнішній поверхні середньої третини, на лівому ліктьовому суглобі, на правому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині (3), саден на лівому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині (2), на правій кисті по зовнішній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як кожне окремо так і в своїй сукупності; а також нанесла один удар милицею по лівій руці ОСОБА_4 та подряпала останнього, чим заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді саден (12) на правому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині та синця на лівому передпліччі по зовнішній поверхні від середньої до нижньої третини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як кожне окремо так і в своїй сукупності.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України не визнала та пояснила, що 28.03.2017 11:00 год. знаходилась за місцем свого проживання, на вулиці поблизу приміщення гуртожитку що в АДРЕСА_2 , де прибирала територію та разом з нею був її онук.

Під час прибирання території вона почула крик та підійшовши ближче, побачила трьох чоловіків, які були нагнуті до землі та в них впізнала сина ОСОБА_8 , працівника поліції ОСОБА_4 та іншого чоловіка, які стояли біля 3 м. від приміщення гуртожитка.

Зазначила, що коли вона підійшла до них, то побачила що ОСОБА_8 перебував в кайданках та в нього за спиною за кайданками був кийок. Вона попросила ОСОБА_4 ослабити ОСОБА_8 кайданки та показати ухвалу про затримання її сина ОСОБА_8 , однак у відповідь почула брутальну лайку від ОСОБА_5 . Після чого вона взяла свій телефон та хотіла зробити аудіозапис їх розмови, але ОСОБА_5 вибив з її рук телефон, а ОСОБА_4 вибив милицю та штовхнув її лівою рукою. Після цього вона впала на спину, а вони впали на неї. Вказує, що не тягнула працівників поліції до себе, а коли ОСОБА_8 різко рванувся, то вони попадали та при цьому ОСОБА_4 впав на неї, а ОСОБА_9 з ОСОБА_5 - в інший бік. Коли вони впали, то ОСОБА_4 коліном надавив їй в ділянку печінки. Вказує, що коли вона лежала на спині, то не тягнула кийок до себе, а тримала кийок руками щоб ОСОБА_5 її не душив і не відпускала даний кийок з рук, так як ОСОБА_4 підпихав його їй до шиї, а ОСОБА_5 душив її цим кийком під горло.

Зазначає, що лежачи на спині, вона не чинила ніякого опору працівникам поліції та не царапала їх нігтями.

В цей час на місце події підійшов її односелець ОСОБА_10 та запитав в працівників поліції що відбувається, на що один з працівників поліції відповів нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_4 сказав ОСОБА_11 забрати в неї кийок. Коли вона віддала кийок ОСОБА_11 , то вони піднялися, при цьому працівники поліції продовжували утримувати ОСОБА_8 .

Зазначила, що весь конфлікт тривав близько 20 хв. і її онук ОСОБА_12 , який був поряд, підняв її телефон та зробив фотознімки даної події.

Пояснила, що користується металічною милицею і під час вказаних подій нею не розмахувала, працівників поліції нею не била та тілесних ушкоджень їм не заподіяла.

Вказує, що особисто знайома з ОСОБА_4 та їй було відомо, що він є працівником поліції, оскільки неодноразово зустрічалась з ним та він раніше працював в с.Оженин дільничним інспектором, а з ОСОБА_5 знайома не була.

Під час вказаних подій працівники поліції були одягнуті в цивільний одяг, і зокрема ОСОБА_5 був одягнений в коричневу кофту і безрукавку, а ОСОБА_4 був в куртці з пуховим наповнювачем. Враховуючи структуру їх одягу, вважає, що вона не могла завдати їм тілесних ушкоджень.

Вказує, що їй не було відомо про те, що її син ОСОБА_8 перебуває в розшуку.

Зазначає, що тілесних ушкоджень працівники поліції їй не нанесли, не дряпали і не били її. Припускає, що коли вона впала та лежала, то могла шарпнути працівників поліції рукою.

Вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України знайшла підтвердження в зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказах.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що станом на 28.03.2017 перебував на посаді оперуповноваженого СКП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області та в нього на виконанні перебувала оперативно-розшукова справа щодо розшуку підозрюваного ОСОБА_8 , який переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим той був оголошений в розшук та проводились оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення місця його знаходження. Окрім того, у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_8 було отримано ухвалу слідчого судді про дозвіл на затримання зазначеного підозрюваного.

28.03.2017, виконуючи свої службові обов`язки, та діючи згідно ухвали слідчого судді Острозького районного суду про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою приводу до суду для забезпечення розгляду клопотання про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він разом з оперуповноваженим Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , з метою затримання ОСОБА_8 , прибули в АДРЕСА_3 за місцем проживання підозрюваного. Прибувши за місцем проживання ОСОБА_8 , вони пред`явили йому свої посвідчення після чого він оголосив йому ухвалу слідчого судді та запропонував проїхати до Острозького ВП. Після цього ОСОБА_8 вийшов в коридор, однак в подальшому, йти категорично відмовився, почав чинити фізичний опір та намагався втекти. У зв`язку з цим, з метою припинення протиправних дій підозрюваного ОСОБА_8 відносно останнього було застосовано спеціальні засоби - кайданки та засіб сльозоточивої та дратівливої дії ?Терен-4М?.

Зазначає, що після цього вони вивели ОСОБА_8 з приміщення гуртожитку на вулицю, шляхом супроводу його за руки з обох сторін. При цьому ОСОБА_5 тримав ОСОБА_8 за праву руку, а він - за ліву. Перебуваючи на вулиці, ОСОБА_8 побачив свою матір ОСОБА_6 , яка в той момент перебувала неподалік гуртожитку, та почав кричати і кликати її на допомогу. Помітивши їх, ОСОБА_6 підбігла до них та відразу почала наносити удари милицею, якою користується, по руках ОСОБА_5 , завдавши 3-4 удари, потім підбігла до нього та нанесла удар в ліву руку в область передпліччя. При цьому, милицю вона тримала за нижню частину і наносила удари верхньою її частиною.

Він пояснював для ОСОБА_6 , що вони діють згідно ухвали Острозького районного суду про дозвіл на затримання ОСОБА_8 та просив, щоб вона заспокоїлася. Однак вона на їх вимоги припинити протиправні дії не реагувала, кричала, шарпала його і ОСОБА_5 за руки, чим перешкоджала проведенню підозрюваного ОСОБА_8 до службового автомобіля. На його думку, дії ОСОБА_6 були направлені на надання ОСОБА_8 можливості уникнення відповідальності та втечі, хоча їй було достовірно відомо про те, що той перебуває в розшуку, оскільки сам він неодноразово до неї телефонував з метою встановлення його місця знаходження та повідомляв про дану обставину.

ОСОБА_8 , в свою чергу, намагався вирватися, однак вони його не відпускали.

Пояснив, що вони неодноразово просили ОСОБА_6 заспокоїтися, однак вона на це не реагувала. Весь час, поки вони вези затриманого від гуртожитка до кіоска, ОСОБА_6 бігала кругом них, шарпала за одяг, намагалась вирвати гумовий кийок. Пройшовши в сторону автомобіля приблизно 30 м., біля торговельного кіоску ОСОБА_6 , тягнучи його в черговий раз за руку, втратила рівновагу і впала на спину, продовжуючи його тримати, внаслідок чого вони за інерцією повалились всі втрьох на неї. При цьому ОСОБА_5 з ОСОБА_8 впали, а він лише нахилився, обпершись на руки.

В цей час, ОСОБА_6 продовжувала тягнути до себе гумовий кийок, а він просив її заспокоїтися, однак вона продовжувала його тягнути до своєї шиї, то відпускаючи однією рукою, то знов тягнула до себе. Під час боротьби за кийок в нього завернувся рукав куртки та вона нанесла йому нігтями подряпини на лівому передпліччі з зовнішньої сторони.

Коли ОСОБА_6 впала та продовжувала тягнути за кийок, біля них проходив ОСОБА_10 та запитав що відбувається, на що він пояснив, що вони затримують ОСОБА_8 та попросив ОСОБА_13 забрати в ОСОБА_6 кийок. Той підійшов та попросив ОСОБА_6 віддати йому кийок, та в подальшому забрав в ОСОБА_6 гумовий кийок та віддав йому. Після цього вони піднялися та намагалися продовжити рух до автомобіля. В цей час ОСОБА_6 своїх агресивних дій, які виражались в шарпанні за одяг, нецензурній лайці, не припинила і закінчила їх лише тоді, коли вона побачила, що приїхав ще один автомобіль з працівниками поліції та зрозуміла, що ОСОБА_8 буде затриманий і їй не вдасться відбити свого сина.

Вказує, що з ОСОБА_6 був особисто знайомий, так як вона неодноразово зверталася до нього як до дільничного інспектора, яким він працював раніше, приходила в райвідділ коли затримували її онука ОСОБА_14 , окрім того він був в складі слідчо-оперативної групи під час розслідування факту викрадення її онуком і сином ОСОБА_8 з квартири ОСОБА_6 її ж майна.

Окрім того, незадовго до 28.03.2017 він неодноразово розмовляв з ОСОБА_6 по мобільному телефону та повідомляв, що її онук і син перебувають в розшуку та просив щоб вони з`явилися в відділ поліції. Вказує, що приблизно 5 років в нього є номер її телефону та вони неодноразово спілкувались, в тому числі і вона до нього телефонувала, як до дільничного інспектора поліції.

Зазначає, що 28.03.2017 він був одягнутий в тонку курточку та незаконними діями ОСОБА_6 йому було заподіяно тілесні ушкодження, в тому числі синець на лівому передпліччі від удару милицею та 12 саден на правому передпліччі.

Вказує, що будь-яких тілесних ушкоджень вони для ОСОБА_6 не наносили. Зазначив, що пояснення ОСОБА_6 про те, що вони її давили гумовим кийком під горло не відповідають дійсності, оскільки саме ОСОБА_6 намагалася вирвати кийок в них з рук, та коли вони впали, тягнула його до себе та кричала для свого онука, щоб він їх сфотографував, а вони з ОСОБА_5 намагалися забрати кийок в неї. ОСОБА_6 не відпускала кийок, а вони не могли піднятися, бо утримували ще й ОСОБА_8 та в подальшому навіть сам ОСОБА_8 кричав до ОСОБА_6 , щоб вона зупинилася, бо вони не могли його відпустити.

Пояснив, що даний конфлікт тривав 15-20 хвилин.

Вказує, що на час затримання ОСОБА_8 вони дійсно були в цивільному одязі, з метою уникнення їх передчасного виявлення ОСОБА_8 .

Щодо покарання ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що станом на 28.03.2017 працював в секторі кримінальної поліції Острозького ВП ГУНП в Рівненській області та ним спільно з оперуповноваженим СКП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 проводив оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення місця знаходження ОСОБА_8

28.03.2017 після 11 год., виконуючи свої службові обов`язки, та на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання ОСОБА_8 , він разом з ОСОБА_4 прибули до місця проживання ОСОБА_8 в гуртожиток, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

В подальшому він спільно з ОСОБА_4 затримали ОСОБА_8 та запропонували йому проїхати до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, однак той почав чинити їм фізичний опір, нецензурно лаятися та намагався втекти. У зв`язку з цим, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_8 відносно нього було застосовано спеціальні засоби - кайданки та засіб сльозоточивої та дратівливої дії ?Терен-4М?. Зазначає, що в подальшому вони вивели його з приміщення гуртожитку на вулицю шляхом супроводу за руки з обох сторін, при цьому він тримав лівою рукою ОСОБА_8 за праву руку. Перебуваючи на вулиці, той почав кричати та покликав на допомогу свою матір ОСОБА_6 , яка в той момент перебувала неподалік гуртожитку.

Помітивши їх, ОСОБА_6 підбігла до них. ОСОБА_8 в той час опирався та не хотів іти до службового автомобіля, чим займав їх увагу. Коли ОСОБА_6 підбігла до них, то в правій руці тримала милицю та почала кричати наказовим тоном, щоб вони відпустили ОСОБА_8 , виражалась при цьому нецензурною лайкою та почала наносити удари милицею по лівій руці нижче плеча, приблизно 3-4 рази, від чого в нього в подальшому був синець. До того моменту він тілесних ушкоджень, зокрема від ОСОБА_8 , не отримував. Після того як вона завдала ударів йому, то підбігла до ОСОБА_4 та вдарила того милицею по лівій руці 1-2 рази.

Вони намагались продовжити рух з затриманим ОСОБА_8 до автомобіля. В той час ОСОБА_6 віддала милицю та свій телефон для онука і сказала йому, щоб він знімав на відео.

В той час, коли вони вийшли з приміщення гуртожитку на вулицю, то в нього в правій руці був кийок і під час руху ОСОБА_6 шарпала їх з ОСОБА_4 за одяг, намагалась вирвати з його рук гумовий кийок чим затягувала руки ОСОБА_8 до гори. Він з ОСОБА_4 тримали кийок по черзі, а вона тягнула його, бігала з усіх сторін, та шарпала їх за руки. Не зважаючи на попередження та їх законні вимоги щодо припинення протиправних дій, ОСОБА_6 не припинила своїх протиправних дій.

Коли вони пройшли приблизно за 30 м. від приміщення гуртожитку до кіоска, ОСОБА_6 потягнула за руку ОСОБА_4 до себе, від чого вони всі разом впали, при цьому ОСОБА_6 впала на спину, ОСОБА_4 в напівзігнутому положенні впав над нею, а вони з ОСОБА_8 впали в інший бік. Лежачи на землі, ОСОБА_6 продовжувала тягнути гумовий кийок до себе та при цьому намагалася вкусити його за руку. Вказує, що вони з ОСОБА_4 тримали кийок по боках однією рукою, а ОСОБА_6 тягнула обома руками кийок до себе, дряпала його за руки, вела себе дуже агресивно. При цьому, вони змушені були утримувати ОСОБА_8 , який був затриманий. В цей час підійшов ОСОБА_13 та запитав що відбувається. ОСОБА_4 сказав, що вони затримують ОСОБА_8 та попросив забрати в ОСОБА_6 кийка. Після чого ОСОБА_13 сказав до ОСОБА_6 , щоб вона віддала кийок і тоді вона віддала кийок ОСОБА_13 .

Коли вони всі піднялися, то ОСОБА_6 підбігла до нього та знову вдарила його по руці своєю рукою, агресивно кричала, щоб вони показали їй ухвалу про затримання ОСОБА_8 , а коли під`їхав службовий автомобіль поліції, то вона трохи заспокоїлась.

Зазначив, що вони з ОСОБА_4 неодноразово їй пояснювали що є працівниками поліції та затримують ОСОБА_8 згідно ухвали слідчого судді. ОСОБА_6 кілька разів просила показати їй ухвалу суду, однак вже після того як вдарила їх та шарпала, а відразу як підійшла, то нічого не казала. Показати для ОСОБА_6 ухвалу про затримання ОСОБА_8 не було можливості, бо вона вчиняла супротив, а вони намагалися втримати ОСОБА_8 , який виривався.

Вказує, що 28.03.2017 він був одягнутий в тонку курточку товщиною приблизно 1,5 мм. та зелену безрукавку, курточка не була порвана, на одязі були затяжки.

Окрім синців в нього були царапини, які утворились, коли ОСОБА_6 хватала та шарпала його за руки неодноразово з різних сторін. Від удару милицею він відчув фізичний біль. Він бачив, як ОСОБА_6 також шарпала і хватала за руки працівника поліції ОСОБА_4 .

Вказує, що раніше був знайомий з ОСОБА_6 , неодноразово бачив ОСОБА_6 по роботі та зустрічався з нею в райвідділі, а також зустрічався під час затримання її онука і ОСОБА_6 було достовірно відомо про те, що він є працівником поліції.

Вказує, що будь-яких тілесних ушкоджень вони з ОСОБА_4 для ОСОБА_6 не наносили, нецензурними словами не виражались. Даний конфлікт тривав приблизно 10-15 хвилин і розпочався на відстані 5-7 метрів від гуртожитку і на протязі біля 30 метрів від гуртожитку, оскільки саме таку відстань вони пройшли в напрямку до автомобіля поліції та весь цей час ОСОБА_6 намагалась відбити в них свого сина.

Щодо покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він один проживає в АДРЕСА_3 і ОСОБА_6 є його матір`ю.

28.03.2017 близько 11:00 год. він перебував за місцем свого проживання, коли хтось постукав в двері і коли він відчинив двері, то побачив, що стоять двоє працівників поліції. Йому було відомо, що то працівники поліції, оскільки він з ними особисто знайомий, так як неодноразово перебував під слідством. ОСОБА_4 сказав, що вони його затримують та запропонували пройти до службового автомобіля. Коли вони вийшли в коридор, він сказав, що зателефонує до матері та взяв телефон, однак працівники поліції вибили в нього телефон і почали заламувати руки, після чого в коридорі гуртожитку між ними зав`язалась боротьба в ході якої працівник поліції вдарив його та застосував засіб сльозогінної дії. Вказує, що він не чинив опір працівникам поліції, а лише просив, щоб йому показали ухвалу про затримання, на що працівники поліції казали, що ухвала знаходиться в автомобілі. Зазначив, що він будь-яких тілесних ушкоджень працівникам поліції не наносив та припустив, що працівники поліції могли самі вдаритися в ході боротьби.

Коли вони виходили з гуртожитку, то по сходах піднімалася ОСОБА_15 і він її попросив, щоб вона повідомила його матері, що його забирає поліція.

Коли вони вийшли з гуртожитку, то його під руки вів ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 йшов позаду. Вийшовши з гуртожитку, він побачив свою матір та почав її гукати. Коли ОСОБА_6 підійшла, то він сказав, що його затримали працівники поліції, після чого вона звернулась до працівників поліції, щоб вони пояснили з який причин його забирають, на що працівники поліції пояснили, що ОСОБА_8 перебуває в розшуку та згідно ухвали про затримання його доставляють в райвідділ. На це ОСОБА_6 попросила, щоб їй показали ухвалу про його затримання, на що працівники поліції відповіли, що покажуть біля автомобіля.

Коли вони йшли до автомобіля, то ОСОБА_6 йшла поруч з ними та просила, щоб їй показали ухвалу про затримання і відпустили йому руки.

Коли ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_5 , то той штовхнув її рукою від чого ОСОБА_6 впала на правий бік, а потім на спину та при цьому ОСОБА_5 вибив рукою телефон в неї з рук. Після цього ОСОБА_4 віддав гумовий кийок для ОСОБА_5 і той сів на ОСОБА_6 та почав ним душити її за шию, при цьому прижав їй коліном руку. Під час цих подій вони з ОСОБА_4 теж впали, та при цьому він впав на коліна та оскільки ОСОБА_5 був з ОСОБА_6 , то його тримав лише ОСОБА_4 . В цей час йшов ОСОБА_10 , який побачивши що відбувається та зробив зауваження працівникам поліції. Вказує, що після того ОСОБА_5 перестав душити ОСОБА_6 та віддав кийок ОСОБА_16 .

Вказує, що він погано себе почував та працівники поліції посадили його на тротуар, після чого приїхав службовий автомобіль та вони поїхали в Острозький ВП ГУНП в Рівненській області.

Пояснив, що ОСОБА_6 не перешкоджала його затриманню. Він не бачив, що вона била працівників поліції чи замахувалась на них милицею, а також, щоб вона торкалась одягу працівників поліції і шарпала їх.

28.03.2017 він знав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є працівниками поліції, які були одягнені в цивільний одяг, оскільки ОСОБА_4 раніше в них був дільничним офіцером поліції, а ОСОБА_5 він бачив кілька раз в райвідділку поліції.

Одягнений ОСОБА_4 на той час був в тонкій куртці, а ОСОБА_5 в безрукавці.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що проживає на четвертому поверсі в гуртожитку в АДРЕСА_2 , де по сусідству проживає ОСОБА_8 .

Вказала, що в той день, точної дати не пам`ятає, була на роботі в магазині біля гуртожитку та близько 11-12 год. їй зателефонувала сусідка, яка сказала, що у них на поверсі щось відбувається і вона побігла подивитися, оскільки вдома у неї була сама дитина.

Вказала, що коли піднялася на площадку четвертого поверху гуртожитку, то побачила, що двоє працівників поліції в цивільному одязі під руки виводили ОСОБА_8 , який пручався та попросив її зателефонувати до його матері на що вона сказала, що не має номеру, але знайде, після чого пішла в кімнату до дитини.

Зазначила, що їй було відомо, що чоловіки, які вели ОСОБА_8 є працівники поліції, оскільки вони були їхніми дільничними поліцейськими.

Під час того, як поліцейські вели ОСОБА_8 , він пручався та намагався вирватись, а також кричав, щоб хтось покликав матір.
Коли вона вийшла на вулицю, то побачила, що ті люди стояли на дворі, працівники поліції тримали ОСОБА_8 та хотіли провести його до автомобіля, однак їх помітила ОСОБА_6 , яка в той час перебувала неподалік, підбігла до працівників поліції та почала тягнути їх за руки. Також ОСОБА_6 махала наявною в неї милицею, намагаючись вдарити працівників поліції. Чи влучала вона милицею по працівниках поліції вона не побачила, однак думає, що ОСОБА_6 могла нанести декілька ударів, так як перебувала в безпосередній близькості до працівників поліції. Також зазначила, що в ході шарпанини ОСОБА_6 потягнула за руку одного з працівників поліції та впала, а за нею по інерції повалилися працівники поліції та ОСОБА_8 .
Під час зазначених подій ОСОБА_4 казав до ОСОБА_6 , щоб вона не кусала його, а та намагалася вирвати в працівників поліції ОСОБА_8 сам ОСОБА_8 просив матір, щоб вона відпустила їх, оскільки такі її дії спричиняли йому фізичний біль.
Свідок ОСОБА_13 в суді пояснив, що під`їхавши до магазину автозапчастин, що в с.Оженин Острозького району почув якийсь крик та побачив, що на бордюрі лежала ОСОБА_6 , ОСОБА_5 знаходився з лівої сторони від неї, а ОСОБА_4 з правої, зверху на ній. ОСОБА_6 лежала на спині та двома руками тримала кийок в районі грудей, а з кінців кийка тримали працівники поліції. Він не може стверджувати чи вони намагались вирвати в неї кийок, чи навпаки тиснули на неї. Підійшовши до них, він запитав що відбувається, на що ОСОБА_5 виразився в його адресу нецензурною лайкою. Вказав, що відразу не зрозумів, що це працівники поліції, однак, на його думку, ОСОБА_6 розуміла що то працівники поліції. Зазначив, що був знайомий з ОСОБА_4 , оскільки той раніше працював дільничним інспектором, і впізнав його та ОСОБА_4 йому відповів, що вони перебувають на затриманні та попросив в нього, щоб він забрав у ОСОБА_6 кийок. Після чого він попросив у ОСОБА_6 , щоб вона віддала кийок, однак вона спочатку не хотіла віддавати, сказала що не віддасть, але потім віддала кийка йому. В той момент коли вона віддавала кийок, працівники поліції вже за кийок не тримались, вони встали та відійшли. Коли вони всі піднялися, то ОСОБА_13 побачив, що під ними ще був ОСОБА_8 , який перебував в кайданках. ОСОБА_8 стало погано, його відвели в сторону та посадили на тротуар. Після чого він віддав ОСОБА_4 кийок та пішов. Зазначив, що свідком початку конфлікту він не був, перебував на місці події близько 2 хвилин, та не бачив щоб ОСОБА_6 завдавала удари чи шарпала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що 2017 році володів автомобілем ВАЗ 21099 та одного дня поїхав в магазин автозапчастин, що в с.Оженин. Коли повертався до автомобіля, то почув нерозбірливі крики, сварку і побачив, що двоє чоловіків ведуть якогось чоловіка, руки якого були за спиною в наручниках. По тому, що в руках у них був гумовий кийок, він зрозумів, що це були працівники поліції. В той час навколо них бігала обвинувачена, яка розмахувала костилем, шарпала, намагалася відібрати чоловіка, який був в наручниках, від двох інших. В подальшому він побачив як жінка вже лежала спиною на землі. В той час особа в наручниках стояла на колінах, а двоє, які його вели, стояли над ним. Як це все сталося він не побачив, оскільки в той час знімав з сигналізації свій автомобіль.

В подальшому він сів в автомобіль і поїхав, не надавши цій ситуації особливого значення, а пізніше дивився програму телебачення, де виступала якась жінка і зрозумів, що це правоохоронці когось затримували. Жінка сказала в Надзвичайних новинах, що правоохоронці його били, шарпали, однак це не відповідало дійсності, оскільки він бачив, що вони просто вели одну людину в наручниках, а старша жінка бігала кругом них, махала костилем, шарпала їх та було видно, що вона хотіла видерти ту людину.

Зазначив, що чоловіки, які вели третього чоловіка, були в цивільному одязі і якби не крики, то він не звернув би на них увагу. Пояснив, що коли та жінка впала, то до них підбігла якась мала дитина і почала знімати на телефон.

Пояснив, що костиль в обвинуваченої був металевий та зазначив, що нею тим особам, які супроводжували затриманого було нанесено декілька ударів ним в середню частину їх тіл та в той час працівники поліції від її ударів не захищались, а просто пришвидшили рух. В той час, коли він перебував на місці, то працівники поліції ударів для ОСОБА_6 не наносили.

Також йому було добре видно, що вона шарпала працівників поліції за куртку. Пояснив, що йому відомо, що ті дві особи, які вели затриманого, є працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що погано пам`ятає, конфлікт за участю ОСОБА_6 та працівників поліції, оскільки пройшло біля трьох років.

Два працівники вели ОСОБА_20 в наручниках під руки з обох боків. В кожного з них була одна вільна рука. На його думку ОСОБА_6 знала, що то були працівники поліції.

Зазначив, що пам`ятає, що ОСОБА_6 штовхнув один з працівників поліції і це було під час затримання її сина ОСОБА_20 , якому викручували руку і він сильно кричав. ОСОБА_6 підбігла, щоб пом`якшити це викручування рук, а працівник поліції її штовхнув і вона впала.

Йому було відомо, що то були працівники поліції, хоча особисто не знайомий з ними. Зазначив, що їх розмови не чув, так як стояв десь за 15 метрів. Пояснив, що ОСОБА_6 не наносила ударів працівникам поліції. Що було далі він не бачив, оскільки пішов з місця події. Зазначив, що стояв біля палатки біля магазину «Лілея», тому інші свідки могли його не бачити.

Пояснив, що не пам`ятає чи був біля ОСОБА_8 хтось інший з родичів, крім матері, як і не пам`ятає чи були працівники поліції в форменому одязі.

Зазначив, що все відбувалося в 5 метрах біля гуртожитка, де проживає ОСОБА_8 , та він бачив як підійшла ОСОБА_6 і в неї була металева палиця для ходьби, однак нею ОСОБА_6 не розмахувала та не била працівників поліції і за його присутності конфлікт тривав близько 7 хвилин.

Згідно рапорту слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_21 від 13.04.2017 вбачається, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000138 від 28.03.2017 за фактом вчинення підозрюваним ОСОБА_8 злісної непокори та фізичного спротиву працівникам поліції під час його законного затримання, було встановлено що в діях його матері ОСОБА_6 було виявлено склад злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. 28.03.2017 на підставі ухвали Острозького районного суду Рівненської області №567/93/17 від 24.01.2017 було затримано підозрюваного ОСОБА_8 , з метою приводу для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та під час затримання підозрюваного, його мати ОСОБА_6 умисно заподіяла о/у СКП Острозького ВП майору ОСОБА_4 та о/у СКП Острозького ВП майору ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

З витягу з ЄРДР №0000159 вбачається, що 13.04.2017 відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом було внесено в ЄРДР.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Рівненській області №81 о/с від 29.04.2016 в судовому засіданні встановлено, що майора поліції ОСОБА_4 та майора поліції ОСОБА_5 призначено на посади оперуповноважених сектору кримінальної поліції Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу.

В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2017 року оперуповноважений сектору кримінальної поліції Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до начальника Острозького ВП ГУНП в Рівненській області з рапортом, яким повідомив про те, що ним спільно з оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 проводились оперативно-розшукові заходи по оперативно-розшуковій справі категорії «Розшук» щодо ОСОБА_8 під час яких йому було оголошено ухвалу суду про затримання та ОСОБА_8 при цьому почав чинити фізичний опір, погрожував фізичною розправою, шарпав їх за одяг, виривався, намагався нанести удари скляними пляшками, а на вулиці покликав на допомогу свою матір ОСОБА_6 , яка підбігши до них з затриманим почала шарпати їх за руки, наносила удари милицею по рукам ОСОБА_5 , заважала провести ОСОБА_8 до службового автомобіля, почала виривати гумовий кийок з їхніх рук і під час цієї боротьби, внаслідок втрати рівноваги, вони четверо впали на землю та ОСОБА_6 , продовжила чинити опір, намагалася подряпати їх та вкусити, а перестала чинити фізичний опір, коли побачила, що до них під`їжджає службовий автомобіль поліції, але продовжувала виражатися в їх адресу нецензурними словами, погрожувала звільненням та проклинала.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 28.03.2017 працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконували свої функціональні обов`язки з розшуку та затримання підозрюваного ОСОБА_8 .

З висновку експерта №62 від 28.03.2017 року встановлено, що в ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у виді: садна (12) на правому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині, які могли виникнути від дії тупих предметів з загостреними кінцями, якими могли бути нігті пальців рук сторонньої особи та синець на лівому передпліччі по зовнішній поверхні від середньої до нижньої третини, який виник від однієї травматичної дії (удару) тупим предметом, що цілком можливо при нанесенні удару дерев`яною милицею і зазначені тілесні ушкодження могли виникнути 28.03.2017.

З висновку експерта №63 від 28.03.2017 року встановлено, що в ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у виді синці: на лівому плечі по зовнішній поверхні в середній третині, на лівому ліктьовому суглобі, на правому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині (3), які виникли не менше як від трьох травматичних дій (ударів) тупих предметів, що цілком можливо при нанесенні удару дерев`яною милицею та садна: на лівому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині (2), на правій кисті по зовнішній поверхні, які могли виникнути від дії тупих предметів з загостреними кінцями, якими могли бути нігті пальці рук сторонньої особи і зазначені тілесні ушкодження могли виникнути 28.03.2017.

Зазначені висновки підтвердив в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 , який пояснив, що проводив експертизи потерпілих за постановою слідчого. Пояснив, що факт про нанесення ушкоджень в тому числі дерев`яною милицею він отримав зі слів потерпілих, однак дані тілесні ушкодження могли бути нанесені і милицею зі сплаву легких металів. Тілесні ушкодження у виді царапин були нанесені нігтями пальців рук і могли виникнути навіть за наявності верхнього одягу (курток). Синці від ударів милицею зі сплаву легких металів теж могли виникнути через одяг.

За протоколом слідчого експерименту, відеозапису слідчого експерименту вбачається, що 29.05.2017 був проведений слідчий експеримент за участі потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта №107 від 29.05.2017, вбачається, що враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , вивчення даних протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 від 29.05.2017 можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , який він показав під час проведення з ним слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення.

Згідно висновку експерта №106 від 29.05.2017, вбачається, що враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , вивчення даних протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 від 29.05.2017 можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , який він показав під час проведення з ним слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення.

Оскільки висновки експерта є мотивованими, науково обгрунтованими, достовірність їх підтверджується об`єктивними даними, а тому сумнівів щодо їх правильності у суду немає.

При цьому, суд враховує і те, що вказані висновки повністю узгоджуються з показами потерпілих в частині часу, локалізації та механізму нанесення тілесних ушкоджень та показаннями свідків в тій частині, коли свідки мали можливість спостерігати перебіг подій, які мали місце 28.03.2017.

Витягом з бази АРМОР підтверджується той факт, що ОСОБА_6 була знайома з ОСОБА_4 , як працівником правоохоронного органу.

Суспільна небезпечність злочину, передбаченого ст.345 КК України, полягає в тому, що внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції при виконанні ним службових обов`язків порушується нормальна діяльність правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками правоохоронних органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода здоров`ю, майновим чи іншим законним інтересам працівників правоохоронного органу.

В судовому засіданні встановлено наявність в діях ОСОБА_6 всіх ознак, характерних для заподіяння тілесних ушкоджень працівникам поліції при виконанні ними службових обов`язків і тому суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку виконанням цим працівником службових обов`язків.

При цьому, до показань обвинуваченої суд відноситься критично, оскільки дані нею показання являються не послідовними та суперечливими, які повністю спростовуються іншими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні та розцінює їх як бажання обвинуваченої уникнути кримінальної відповідальності.

Аналізуючи покази потерпілих та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті, оскільки вони не суперечать один одному, співвідносяться між собою та узгоджуються в деталях як між собою, так і з показаннями потерпілих та іншими доказами.

Одночасно, суд виходить і з того, що свідок ОСОБА_8 є сином обвинуваченої та заінтересованою особою, його показання є непослідовними, а тому суд не приймає його покази як достовірні та такі, що спростовують вину ОСОБА_6 .

При цьому, суд виходить і з того, що ОСОБА_8 особисто пояснив своїй матері ОСОБА_6 , коли вона підійшла до нього, що його затримують працівники поліції, що їй також пояснили і працівники поліції, зазначивши, що вони діють згідно ухвали слідчого судді про його затримання, а отже ОСОБА_6 не мала жодних підстав незаконно впливати на працівників правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що будь-яких тілесних ушкоджень працівникам поліції особисто він не наносив, а його пояснення про те, що вони самі вдарилися спростовуються висновками експерта.

Окрім того його пояснення різняться з поясненням ОСОБА_6 , яка показала що її штовхнув ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 вказав що особисто бачив як ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_6 від чого вона впала на землю.

Також ОСОБА_8 вказує, що саме ОСОБА_5 віддав кийок для ОСОБА_13 , але це спростовується показами потерпілих та свідка ОСОБА_13 .

Також суд не приймає як достовірні показання свідка ОСОБА_19 у зв`язку з тим, що вони не відповідають як показанням потерпілих та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , так і показанням ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що конфлікт між ОСОБА_6 та працівниками правоохоронного органу мав місце не лише біля гуртожитку, де він лише розпочався, а на відстані біля 30 м. від приміщення гуртожитку, про що не вказує зазначений свідок, описуючи конфлікт. Зазначений свідок не вказує на присутність на місці події онука ОСОБА_6 , який знаходився безпосередньо біля неї, що підтверджено іншими свідками, та проводив зйомку, як не вказує і чи у форменний однострій були одягнені працівники поліції, що на думку суду неможливо не запам`ятати дійсному очевидцю зазначених подій, що призводить до обґрунтованого сумніву щодо того чи зазначений свідок взагалі перебував на місці події.

При вирішенні справи, з наданих ОСОБА_6 фотознімків встановлено, що працівники поліції під час затримання ОСОБА_8 були одягнені в цивільному одязі та бере до уваги, що зазначені знімки вирвані з контексту та на них зафіксовано лише момент падіння, а не весь перебіг конфлікту та при цьому ОСОБА_6 інших фотознімків суду не надала.

Водночас, зазначеними фотознімками підтверджено наявність на місці події особи, яка проводила фотографування, що не міг не бачити допитаний в якості свідка ОСОБА_19 .

Одночасно суд не приймає до уваги посилання сторони захисту про відсутність доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також про те що надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, в зв`язку з чим нею заявлявся відвід слідчому, оскільки згідно ухвали слідчого судді Острозького районного суду від 10.05.2017 в задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід слідчого відмовлено та не вбачає підстав для закриття кримінального провадження, як то просить сторона захисту.

Згідно п.2, 3, 4, 7, 10 ч.1 ст.23 Закону України ?Про Національну поліцію?, поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Згідно ч.2 ст.62 Закону України ?Про Національну поліцію?, законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Згідно ч.3 ст.62 Закону України ?Про Національну поліцію?, ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення.

За ч.6 ст.62 Закону України ?Про Національну поліцію?, втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Враховуючи, що показання потерпілих та свідків не містять суперечностей, не викликають сумнівів у їх достовірності, досліджені докази, здобуті органом досудового слідства, відповідають встановленим судом обставинам у їх сукупності, тому суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Оцінивши вказані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також достатності та взаємозв`язку суд вважає, що вони є достатніми доказами, що підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

При визначенні покарання ОСОБА_6 , суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, є пенсіонеркою та людиною з інвалідністю ІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. При цьому, суд враховує те, що відповідно до ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не може бути застосоване до осіб, які досягли пенсійного віку та до осіб з інвалідністю другої групи, якою є ОСОБА_6 .
Враховуючи позитивні дані про особу ОСОБА_6 , те, що її вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також те, що ОСОБА_6 є особою старшого віку та має другу групу інвалідності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Разом з тим, зважаючи на обставини скоєння злочину та особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, приймаючи до уваги позицію потерпілих у даному кримінальному провадженні, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої положення ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, що сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Крім того, на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.
Вирішуючи питання заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 пред`явив позов до ОСОБА_6 в якому просить стягнути на свою користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилається на те, що ОСОБА_6 вчинила щодо нього злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України, заподіявши при цьому для нього тілесні ушкодження.

Вказані обставини та протиправна образлива поведінка обвинуваченої щодо нього, як працівника поліції, завдали йому душевних страждань, змусили докласти значних зусиль для організації свого життя, змінили його усталений розпорядок життя. Зазначає, що у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень, на протязі певного часу він не міг виконувати ніяких робіт по господарству. Окрім того змушений був приділяти значну частину уваги юридичним консультаціям, а також з`являтись в слідче відділення Острозького ВП ГУНП для проведення слідчих дій.

Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 позов підтримав в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позові та просить суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 5000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_6 , для нього, як потерпілого, було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що відносно нього було вчинено злочин під час якого йому було заподіяно тілесні ушкодження та при цьому він відчував фізичний біль від їх нанесення. Вказані обставини та протиправна образлива поведінка обвинуваченої щодо нього, як працівника поліції, завдали йому душевних страждань, змусили докласти значних зусиль для організації свого життя.

Вказує, що ОСОБА_6 жодного разу не підійшла до нього та не вибачилася, натомість сфабрикувала сюжет на телебаченні та розповсюдила недостовірну інформацію, що вони з ОСОБА_5 її побили і таким чином очернила його репутацію, як працівника поліції. Зазначив, що у зв`язку з виходом даної телепередачі до нього особисто та до його батьків телефонувало багато людей, яким він змушений був пояснювати, що це не правда.

Вказує, що якщо ОСОБА_6 публічно спростує дану інформацію в засобах масової інформації та принесе йому вибачення, то він відмовиться від заявленого позову.
Окрім того, вказує, що нанесенням ОСОБА_6 удару йому був спричинений фізичний біль.

ОСОБА_6 позов не визнала, подала суду заперечення на позовну заяву в якому вказує, що будь яких тілесних ушкоджень потерпілому не наносила та просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи в частині цивільного позову, вважає, що позов доведений і підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2017 близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на вулиці поблизу приміщення гуртожитку, що в АДРЕСА_2 , побачила, що працівники поліції Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, а саме оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_4 та оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_5 , які перебувають на займаних посадах згідно наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області №81 о/с від 29.04.2016 та які діяли на підставі ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області про дозвіл на затримання її сина ОСОБА_8 , вели останнього в кайданках.

Достовірно знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є працівниками Національної поліції, ОСОБА_6 підійшла до них та з метою перешкоджання законному затриманню її сина, під час виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків почала шарпати їх за одяг та руки і незважаючи на законні вимоги працівників поліції, передбачені п.2, 3, 4, 10 ч.1 ст.23 Закону України ?Про Національну поліцію? припинити свої протиправні дії, всупереч вимогам ч.2 ст.62 Закону України ?Про Національну поліцію? не відреагувала на них, та умисно заподіла працівникам поліції тілесні ушкодження, а саме нанесла три удари наявною в неї милицею по руках ОСОБА_5 та подряпала останнього, чим заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому плечі по зовнішній поверхні середньої третини, на лівому ліктьовому суглобі, на правому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині (3), саден на лівому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині (2), на правій кисті по зовнішній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як кожне окремо так і в своїй сукупності; а також нанесла один удар милицею по лівій руці ОСОБА_4 та подряпала останнього, чим заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді саден (12) на правому передпліччі по зовнішній поверхні в середній третині та синця на лівому передпліччі по зовнішній поверхні від середньої до нижньої третини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як кожне окремо так і в своїй сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до обґрунтувань потерпілого щодо моральної шкоди, викладених в позовній заяві, завдана йому моральна шкода полягає у виникненні різного роду душевних страждань, котрі були викликані отриманням тілесних ушкоджень, порушенням звичайних життєвих зв`язків з оточуючими людьми, а також сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням з приводу розповсюдження обвинуваченою недостовірної інформації щодо даного конфлікту. Вказує, що вчинення злочину призвело до порушення звичного способу його життя. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 5000 грн. та вважає, що отримання саме такої суми зможе компенсувати йому втрати морального характеру, зокрема емоційні навантаження в зв`язку з цим, порушення звичайного способу життя та ритму життя і зможе відновити його порушений психоемоційний стан.

Оскільки внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину потерпілий отримав тілесні ушкодження та зазнав душевних страждань, відповідальною за заподіяння позивачу моральної шкоди є ОСОБА_6 .

З наведеного слідує, що протиправними діями ОСОБА_6 для ОСОБА_4 було завдано фізичного болю та страждань, встановлено причинний зв`язок між нанесеними тілесними ушкодженнями та фізичними стражданнями останнього.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами ст.23 ЦК України та виходячи з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4, враховує обставини справи, характер правопорушення, глибину душевних і фізичних страждань позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також що ОСОБА_6 є пенсіонеркою та особою з інвалідністю 2 групи, враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 грн. відшкодування моральної шкоди, що буде відповідати обставинам справи, засадам розумності та справедливості, характеру фізичного болю та страждань, які були заподіяні позивачеві.

Витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.100, 369-371, 374, 376 КПК України, суд,
засудив:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком один рік два місяці.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_6 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1