Справа № 182/1617/21
Провадження № 1-і/182/1/21
У Х В А Л А
Іменем України
16.03.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2020 за № 0000007 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
В провадження судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021р. надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2020 за № 0000007 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
До Нікопольського міськрайонного суду від прокурора Нікопольської окружної прокуратури надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки строк дії попереднього запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000007 закінчується 17.03.2021 року.
Оскільки головуючий у справі - суддя ОСОБА_8 перебуває у відпустці у зв`язку з хворобою, прокурор звернувся до суду з клопотанням про визначення іншого судді в порядку абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України для розгляду заявленого ним клопотання.
В клопотанні прокурором зазначено, що у провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження від 08.01.2020 за № 0000007 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик тиску на потерпілих, свідків, а також те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, будучи у стані алкогольного сп`яніння. Прокурор просив врахувати, що ОСОБА_3 ніде офіційно не працював. Окрім цього невиправним наслідком вчиненого кримінального правопорушення є смерть людини, а також ДТП, що сталася, викликала значний суспільний резонанс серед жителів м. Нікополь, бо в ній постраждала велика кількість людей. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти цим ризикам.
Представник потерпілих підтримала клопотання прокурора та додала, що підстави для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу відсутні, оскільки в судовому засіданні обвинувачений образливо висловлювався у бік потерпілих, які були допитані судом, незважаючи на те, що одна з потерпілих залишилася інвалідом внаслідок ДТП і більшість потерпілих ще недопитана судом. До того ж, на її думку протягом тривалого часу ані обвинувачений ані його рідні не вживали заходів щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілим, тому посилання сторони захисту на бажання відшкодувати шкоду потерпілим не відповідає дійсності. До того ж, обвинувачений на момент події ДТП не працював офіційно.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого і просили змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де обвинувачений проживав спільно з бабусею, за якою доглядав. При цьому ОСОБА_3 повідомив, що можливо він вчинив інкримінований йому злочин, але обставини не пам`ятає, т.я. втратив свідомість і прийшов до тями, коли його витягали з транспортного засобу. Він зобов`язується з`являтися на виклики суду та дотримуватись умов домашнього арешту.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях „Осаковський проти України, „Марченко проти України).
При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким.
В судовому засіданні було встановлено, що наразі продовжують існувати процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, оскільки йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, які не допитані в судовому засіданні. Суд бере до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується; репутацію обвинуваченого - відсутність у нього законного джерела доходу та роботи, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину порушення Правил дорожнього руху, наслідком якого стала смерть людини, а також були спричинені тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодженні великій кількості людей. Судом також враховується і резонанс, якого набула масштабна дорожньо-транспортна пригода з багатьма потерпілими.
Все це, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою.
Щодо посилання обвинуваченого та його захисника на те, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, бабусю батьків, має малолітню дитину, то тут слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, то вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який на даній стадії судового розгляду. Судовий розгляд кримінального провадження триває, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , спричинив загибель людини, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави йому не визначається.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, тобто до 15 травня 2021 р.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1