Справа № 463/553/21
Провадження № 1-кс/463/610/21
У Х В А Л А

07 квітня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 23.12.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000026 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Скаргу мотивує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000026 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_4 від 23.12.2020 року, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю у діях прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 та слідчого СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. З постановою він не погоджується, вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з підстав викладених у такій. Просить скаргу задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий в судове засідання жодного разу не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини неявки.

Розгляд скарги неодноразово було відкладено у зв`язку з непредставленням слідчим матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000026 від 06.08.2020 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000026 від 06.08.2020 року.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.12.2020 року, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю у діях прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 та слідчого СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування слідчим отримано копії наступних документів: протокол обшуку від 09.03.2017 року, який був проведений в межах кримінального провадження за № 0000052 від 08.03.2017 року; протокол обшуку від 11.03.2017 року; протокол обшуку від 24.03.2017 року; постанови про визнання речових доказів від 09.03.2017 року, 11.03.2017 року, 24.03.2017 року; ухвали слідчих суддів про накладення арешту на майно від 13.03.2017 року, 15.03.2017 року; ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 23.03.2017 року; здійснено запити та отримано інформацію щодо вилученого майна у ОСОБА_3 , місце його зберігання; отримано висновок службового розслідування від 05.10.2020 року; допитано в якості свідка прокурора ОСОБА_5 .

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження містяться доручення слідчого від 07.09.2020 року, 28.10.2020 року про проведення слідчих дій (проведення допиту свідка ОСОБА_6 ), які залишилися не виконаними, у матеріалах справи відсутні дані, що повістка належним чином була вручена адресату. Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня заява про вчинення злочину, є незрозумілим, яким чином слідчий проводив досудове розслідування без допиту заявника. Скаржник у судовому засіданні зазначив, що під час розгляду скарги слідчим суддею 03.08.2020 року, ним було усно повідомлено про вчинення злочину.

Таким чином, органом досудового розслідування повністю не проаналізовано у відповідності до законодавства наведені заявником обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, об`єктивно не досліджено в сукупності всі зібрані у справі докази, а винесено постанову про закриття кримінального провадження без з`ясування в повному обсязі усіх обставин справи.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.12.2020 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 23.12.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000026 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1