Справа № 524/2866/21
Провадження № 1-кс/524/1589/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого директором ПП «Техмаш», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 24.03.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000410 від 24.03.2021 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 24.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за фактом домашнього насильства.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 з березня 2013 року по лютий 2021 року проживав з ОСОБА_8 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та систематично вчиняв фізичне та економічне насильство відносно останньої, що призвело до фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої за наступних обставин:

так, 22 березня 2020 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи за місцем постійного проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт, у результаті чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення фізичних страждань потерпілій. Реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , перебуваючи в гостинній кімнаті за вищевказаною адресою, у присутності малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , схопив рукою за волосся ОСОБА_8 , притиснув до вхідних дверей, після чого повалив та придавив останню до підлоги, завдавши потерпілій фізичного болю. Також, 02.05.2020 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи за місцем постійного проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт, у результаті чого у ОСОБА_6 , повторно, виник злочинний умисел направлений на спричинення фізичних страждань потерпілій. Реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_6 , перебуваючи в дитячій спальній кімнаті за вищевказаною адресою, у присутності малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , схопив рукою за волосся ОСОБА_8 та потягнув з кімнати, завдавши останній фізичного болю.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 вчиняв економічне насильство по відношенню до ОСОБА_8 , яке виразилось у вигляді погіршення якості життя потерпілої. Так, 11.02.2021 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи за місцем постійного проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт, у результаті чого у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення економічного насильства у вигляді примусового виселення потерпілої з будинку, в якому вона проживала з вересня 2018 року. Реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 у період часу з 08 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. 12.02.2021 (точного часу слідством не встановлено) шляхом заміни замків, переналаштування дистанційного керування вхідних воріт та виставленням фізичної охорони, заборонив доступ ОСОБА_8 до місця фактичного проживання, чим примусово виселив потерпілу з вищевказаної адреси, що призвело до погіршення якості життя потерпілої, так як у останньої не було іншого місця мешкання в м. Кременчуці та потерпіла вимушена була проживати у знайомої в малогабаритній квартирі. Тобто, вищевказані систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_6 були спрямовані на вчинення фізичного і економічного насильства та призвели до фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_8

02.04.2021 року відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

21.05.2021 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, матеріали направлені до Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області для організації розшуку підозрюваного, кримінальне провадження № 0000410 від 24.03.2021 року зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 27.05.2021 року надано дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6

22.06.2021 року о 16-08 годині ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із заявою про добровільну явку для розгляду клопотання.

23.06.2021 року постановою слідчого відновлено досудове розслідування у зв`язку із добровільною явкою ОСОБА_6 до суду.
Заслухавши прокурора та слідчого, які підтримали внесене клопотання, підозрюваного ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення даного клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що відноситься до нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешта на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Пунктами 3 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повідомив про те, що до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється непричетний. Має власну версію подій. Стверджував слідчому судді щодо належної процесуальної поведінки та необхідністю дотримання органом досудового розслідування вимог КПК України щодо належного повідомлення про явку до слідчого.

Обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання та дослідженими у судовому засіданні: заявою про вчнненя кримінального правопорушення, протоколом про прийняття заяви ОСОБА_8 , протоколами її допиту, показаннями свідків, а також долученими до матеріалів провадження висновками експертів..

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «В. проти Швейцарії» (W. v Switzerland) (Заява № 14379/88) від 26 січня 1993 року в пункті 33 зазначив, що «…небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя…».
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду даного клопотання, виходячи з практики ЄСПЛ, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення для цілей застосування запобіжного заходу передбачає наявність фактів або відомостей, достатніх для того, щоб об`єктивний спостерігач міг зробити висновок, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення у справах «Ільгар Маммадов проти Азербайджану», «Ердагоз проти Туреччини», «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»). Також, слідчим суддею враховується рішення ЕСПЛ у справі «Чеботарь проти Молдови», в якому ЕСПЛ зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.
Таким чином, на даній стадії досудового розслідування наведені дані свідчать поза розумним сумнівом про причетність ОСОБА_6 до події вказаного кримінального правопорушення.
Разом з тим, під час розгляду клопотання прокурором та слідчим у клопотанні не наведено переконливих доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з 4. ст. 176 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, відповідальність за вчинення злочину передбачає покарання у вигляді громадських робіт, арешта, обмеження або позбавлення волі, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 з урахуванням обсягу підозри, покарання, яке загрожує у разі визнання винним, у підозрюваного наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його фактичного проживання та реєстрації, а саме те, що він офіційно працює, є раніше не судимою особою, має на утриманні двох малолітніх дітей, однак за час досудового розслідування перебував у розшуці по даному кримінальному провдженню, добровільно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду та органу досудового розслідування. Враховуються також вік та стан його здоров`я. Проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки такі обставини існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють обрання підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Зважаючи на зазначені вище обставини, міцні соціальні зв`язки у місці фактичного проживання, враховуючи, що слідчі дії: зміна раніше повідомленої підозри, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тощо, за участю підозрюваного ОСОБА_6 на даний час не проведені, однак враховуючи, що підозрюваний зможе перешкоджати здійсненню даних слідчих дій, слідчий суддя приходить до висновку за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним, покладених на нього процесуальних обов`язків та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 від 24.03.2021 року, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до п.п. 1,2,3,4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:
?прибувати до слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000410 від 24.03.2021 року з визначеною періодичністю кожного понеділка, середи, п`ятниці кожної неделі о 10-00 год.;
?прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;
?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 ;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали відповідно пп. 2 п. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України визначити до 04 липня 2021 року (включно) в межах строку досудового розслідування.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 вимоги ч. 2 ст. 179 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1