Єдиний унікальний № 243/1119/20
№ 1-кп/243/237/2021
В И Р О К
Іменем України

23 лютого 2021 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_15 ,

обвинуваченої ОСОБА_16 ,

захисників адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000677 від 11.12.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Макіївка Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої начальником відділу департаменту інвестиційно-іноваційного розвитку і зовнішніх відносин Донецької обласної державної адміністрації, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року приблизно о 00 годині 30 хвилин в темний час доби водій ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Chevrolet-Epica LA69 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі швидкістю не менш ніж 60-80 км/год, здійснюючи рух по проїзній частині автодороги сполученням Слов`янськ-Святогірськ, з боку м.Святогірськ Слов`янського району Донецької області, на ділянці 8 км. + 400 м., проїжджаючи закруглення вказаної автодороги ліворуч, діючи в порушення вимог п.п. 2.9, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п.2.9 - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої оглядовості та світлі фар спостерігати за дорожньою обстановкою, а також станом дорожнього покриття та погодними умовами, не маючи перешкод технічного характеру, діючи необережно, проїжджаючи заокруглення проїзної частини, не обрала безпечну швидкість руху, не впоралася з керуванням автомобіля, втратила курсову стійкість транспортного засобу, змінила напрямок руху та здійснила виїзд на узбіччя праворуч вказаної автодороги, де сталося перекидання транспортного засобу.

Внаслідок вказаної ДТП пасажир ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді гострого отруєння паливно-мастильними матеріалами, бензолом та іншими вуглеводнями з гіпертонією шкіри та ділянками відшарування епідермісу правої половини тіла, що призвело до набряку головного та спинного мозку, утворилися внаслідок потрапляння в організм отруйних речовин через шкіру, внаслідок її безпосереднього контакту з одягом, просоченим паливно-мастильними матеріалами, та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя, які виникли в процесі дорожньо-транспортної події в салоні автомобілю, та які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Від вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_19 загинув на місці події. Причиною його смерті стало гостре отруєння паливно-мастильними матеріалами бензолом та іншими вуглеводнями, що підтверджується виявленням при дослідженні трупа крововиливів у тканини оболонки очей, на поверхні легень, серця, голосових зв`язок, на слизовій стравоходу та шлунку, під оболонки та у речовину головного та спинного мозку.

Крім того, внаслідок вказаної ДТП пасажир ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків, закритий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки, які утворились від ударної дії тупих предметів або при ударі о такі, та як у своїй сукупності, так і кожен окремо відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння терміну понад 21 доби.

Допущені водієм ОСОБА_16 порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_19 та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 .

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_16 лише в межах висунутого їй обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 29 січня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_16 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнала частково та пояснила, що під час ДТП вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння. 10.12.2019 у відрядження до готелю Шервуд вона поїхала на автомобілі Chevrolet, дісталася на місце близько 12-00 год. О 13-00 год. у них був обід, під час обіду вона сиділа за столом з ОСОБА_20 та ще двома дівчинами, ОСОБА_19 та ОСОБА_14 сиділи навпроти. Коли вона пішла за верхнім одягом вона привіталася з ОСОБА_21 . Коли вони вийшли на вулицю, вона запитала у ОСОБА_14 та ОСОБА_19 чи не можуть вони їй допомогти перенести її речі з автомобіля в номер, на що вони погодилися та допомогли їй. Згодом вони пішли на лекції до сусідньої будівлі. Ввечері після лекцій о 19-00 год. вона пішла на вечерю. Під час вечері ОСОБА_14 сидів за одним столом з ОСОБА_19 , а вона сиділа за столом з ОСОБА_20 , їх столи розташовувалися поруч, вони спілкувалися і вирішили піти в басейн. Після вечері вона пішла до свого номеру коли їй зателефонував ОСОБА_19 і запропонував поїхати до магазину, вона спочатку відмовлялася, але згодом погодилася та близько 20-00 год. вони зустрілися на паркувальному майданчику та поїхали. По дорозі ОСОБА_19 почав їй розповідати, що він дуже радий її бачити, розпитував її про її життя, згодом почав розповідати про своє, зазначивши, що він нещасливий у шлюбі і в родині його тримає лише син. Сказав, що має намір розлучитися з дружиною, у нього залишилися почуття до неї. Також він повідомив, що у нього день народження наступного дня і він не хотів їхати додому святкувати його. Вона йому відповіла щоб він припинив це розповідати, у неї є наречений, до того ж їй завжди більше подобався ОСОБА_11 , з яким у неї і були стосунки. В магазині ОСОБА_21 придбав віскі, спитав що придбати для неї, на що вона повідомила, що їй зараз не слід вживати алкоголь та попросила придбати їй пепсі чи сік, а також цукерок та горіхів. Оскільки вони точно не знали хто ще буде разом з ними в басейні ОСОБА_21 вирішив придбати ще і мартіні. Коли вони вийшли з магазину він також попросив поїхати до банкомату, вони поїхали до банкомату, розташованому на перехресті біля Роше роялю, він знімав гроші. По дорозі до Шервуду він знову почав розповідати про те, що він нещаслива людина і тому разом з товаришем часто вихідними буває в Шервуді та десь ще. Коли вони приїхали було близько 21-00 год. вони пішли до басейну. В басейні вони спілкувалися, плавали, ходили до сауни, згадували ті часи коли працювали у Донецьку. В басейні було багато людей, близько 23-00 год. вони пішли з басейну. Оскільки її номер був розташований у першому корпусі від басейну її провели першою. Хтось з них запропонував зайти до неї в номер, подивитися його, оскільки з усіх лише вона мешкала в двокімнатному люксі і всім було цікаво подивитися. Вона не заперечувала, вони прийшли до неї в номер та були там близько 30 хв. ОСОБА_20 пішла з її номеру першою, сказала, що хоче спати, а вони втрьох ще деякий час були в номері. ОСОБА_21 сказав, що у нього за декілька хвилин день народження та попросив її знову поїхати до магазину, щоб придбати шампанське та відсвяткувати, вона запропонувала зробити це наступного дня, але він наполягав та просив. Вона погодилася, оскільки згадала про те, що він їй говорив в автомобілі. Коли вони виїхали, це було близько 00-00 год., відразу на виїзді була заправка Паралель, ОСОБА_21 запропонував заїхати на заправку, оскільки там є магазин. Вона припаркувала автомобіль, однак з автомобілю не виходила, до магазину пішли ОСОБА_21 з ОСОБА_22 , по їх поверненню вона точно не бачила, що вони купили. Коли вони виїжджали з заправки ОСОБА_21 попросив поїхати до ОСОБА_23 , оскільки вони вважали, що буде нічне богослужіння, а потрапити в день народження на богослужіння є дуже добрим знаком. Коли вони під`їхали до ОСОБА_24 , вони зрозуміли, що там все зачинено, ОСОБА_21 дістав пляшку горілки з пакету та почав пити її, це було на початку першої години. Вони недовго там постояли та поїхали до Шервуду. В ту ніч був дуже сильний туман, снігу не було, повітря було вологе, наче йшов дрібний-дрібний дощ, дорога була мокра. Коли вони поверталися з ОСОБА_24 через темряву та туман, а також через те, що ОСОБА_21 , перебуваючи у стані сп`яніння, гучно їй щось розповідав, вона проїхала поворот на Шервуд. Коли вона це зрозуміла, вона хотіла розвернутися у зручному широкому місці на узбіччі, однак ОСОБА_21 розмахував руками та раптово схопив її за ногу, від несподіванки вона почала різко гальмувати, однак оскільки не було дорожніх знаків та був сильний туман, вона не побачила різкий поворот ліворуч та зрозуміла, що вони вилетіли з дороги, а вона не впоралася з керуванням. Відчувши сильний удар в голову, вона більше нічого не пам`ятала. Коли в лікарні вона отямилася, то виявила, що одягу на ній немає, від неї відчувався стійкий запах бензину, який походив від шкіри та волосся, навіть у роті у неї був присмак бензину. Сусідки по палаті їй повідомили, що її роздягнули, оскільки весь одяг був у бензині. Внаслідок ДТП нею було отримано тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку та хімічних опіків, які утворилися через те, що тріснув бензобак та протягом декількох годин бензин витікав в салон на неї та ОСОБА_19 . В бензобаку на момент ДТП знаходилося близько 60 л. бензину. В ту ніч вона була вдягнута в шубу з натурального хутра, яка також була повністю просякнута бензином. Оскільки симптоми отруєння бензином дуже схожі з проявами алкогольного сп`яніння, припускає, що можливо коли її привезли до лікарні оточуючі сприйняли це за алкогольне сп`яніння. 17.12.2019 був готовий результат аналізу крові на алкоголь, згідно якого в крові алкоголю не виявлено. Вона неодноразово намагалася поспілкуватися з ОСОБА_10 та з ОСОБА_11 про те, що сталося, після того як вона прийшла до тями близько 08-00 год., вона відразу зателефонувала ОСОБА_11 . Коли вона телефонувала ОСОБА_10 , та відразу почувши, що це вона, припиняла телефонне з`єднання, вона не хотіла з нею спілкуватися. У потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вона просила вибачення, надсилала повідомлення з вибаченнями. За деякий час вона телефонувала ОСОБА_11 , однак він не став її слухати, почав лише у всьому звинувачувати. За деякий час вона попросила свого нареченого поспілкуватися з потерпілим, під час їх розмови потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що вони можуть вирішити цю ситуацію за 80000 доларів США. Однак таких грошей ані у неї, ані у її родини немає. Вона надсилала гроші потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , однак вони поштові перекази не отримували. Вона просить вибачення у потерпілих, усвідомлює, що жодними словами не може заглушити їх біль, не зможе підібрати таких слів. Вона разом з усіма знаходилася в цьому автомобілі, і через те, що витікало паливо, вони всі могли згоріти. Після того як вона вийшла на роботу 8-10 січня, її керівник ОСОБА_25 повідомила її, що вона зі ОСОБА_26 їздили на місце ДТП до приїзду слідчої групи, вона сказала, що вони там знайшли велику пляшку горілки, згодом вона перебувала з загиблим у морзі. На її думку ці дві посадові особи здійснили втручання в місце події. З заявами про ці події вона до правоохоронних органів не зверталася.

На питання прокурора пояснила, що вона з ОСОБА_19 знайома з 2007 року, вони разом працювали в м.Донецьку. Станом на 11.12.2019 ОСОБА_14 перебував у її службовому підпорядкуванні, зараз він працює в іншому відділі. У відрядження вони поїхали на 2 дні, з 10 по 11 грудня 2019, це були робочі дні, стати до роботи вона мала 12.12.2019. Вечеря 10.12.2019 завершилася приблизно о 19-30 год. Вона не вживала алкоголь в той вечір взагалі, на вечері алкоголю не було. Потерпілі почали святкувати день народження та пити горілку на парковці біля ОСОБА_24 , вона бачила як ОСОБА_19 вживав горілку, що робив ОСОБА_14 вона не бачила. Стаканів у ОСОБА_19 не було, він її пив з пляшки. Скільки він випив горілки, вона не бачила. Він пропонував їй горілку, вона відмовилася. В ту ніч був дуже сильний туман, який обмежував видимість, на досудовому розслідуванні вона також надавала такі показання. Вони їхали 5-7 хвилин від ОСОБА_24 , швидкість руху була близько 60 км/год., вона ввімкнула протитуманні фари. Дорожньої розмітки та дорожніх знаків не було, дорожнє покриття вона бачила. Коли вони їхали видимість була обмежена, а коли в`їжджали в той поворот, був сильний туман, видимість була 50 м. Коли ОСОБА_19 схопив її за ногу, вона злякалася, почала гальмувати. Вона про це не повідомляла під час досудового розслідування, оскільки у неї про це не питали. Слідчий експеримент тривав 5 хвилин, під час слідчого експерименту вона показала, де сиділа вона, де сиділи пасажири, та в якому місці це трапилося. Гальмування вона почала застосовувати достатньо різко, коли почала гальмувати побачила, що дорога уходить ліворуч, там по узбіччям насипи, через те, що було волого, вона почала гальмувати і викручувати руль ліворуч, машину занесло і від цього вона перевернулася. Там є обрив і немає ніяких відбійників і немає стрілок червоних світловідбівних, які показують різкий поворот. Напередодні в жовтні 2019 на тому місці було таке ж ДТП з військовими. В автомобілі ОСОБА_14 перебував на задньому сидінні праворуч. Вони з ОСОБА_19 розмовляли по дорозі, а потерпілий ОСОБА_14 , як їй здалося, спав. Спочатку в автомобілі не гучно грала музика, а потім до ДТП ОСОБА_21 збільшив гучність, на що вона зробила йому зауваження. Вона не спеціаліст по отруєнню речовинами, пояснення щодо отруєння вона надала з літератури. Вона визнає себе винною в тому, що погодилася та поїхала, попереджувальних знаків там не було, вона передбачити цю ситуації не могла, вона визнає себе винною в тому, що їй слід було зупинитися та попросити пасажирів вийти з автомобіля. Посвідчення водія вона отримала 14.11.2001, за кермом вона з 18 років, вона дуже добре керує автомобілем, за 18 років водійського стажу у неї не було жодного адміністративного правопорушення. До м.Святогірськ вона приїздила декілька разів. В цій дорожній обстановці задля уникнення ДТП вона повинна була гальмувати, зупинитися. На мокрому дорожньому покритті в тумані вона застосувала екстрене гальмування.

На питання представника потерпілих пояснила, що з ОСОБА_19 у неї близьких стосунків не було, були стосунки з його братом. Коли вони 12 років тому влаштувалися на роботу, вони товаришували і ОСОБА_21 виявляв до неї симпатію, а вона йому відмовила, оскільки їй завжди більше подобався ОСОБА_27 . На семінар вона поїхала автомобілем, оскільки лише після 18-00 год. їй стало відомо, що був організований автобус для учасників семінару, оскільки до 18-00 год. наказу про відрядження не було, усно до неї була доведена така інформація. Автобусом вона не скористалася, оскільки перебувала в с.Щурове, і щоб повернутися до м.Краматорська, а потім знову туди їхати вона мала витратити багато часу. Ближче та швидше їй було дістатися в м.Святогірськ самостійно. В той день вона взагалі не вживала алкоголь. В басейні вони відпочивали вчотирьох - вона, ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , та ще було багато незнайомих для неї людей. В басейні вони перебували з 21-00 год. до 23-00 год., приблизно протягом двох годин. ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 вживали алкоголь, це був віскі та мартіні, об`єм пляшок вона не пам`ятає, пляшки були невеликі, приблизно 0,5 л. У неї були проблеми зі здоров`ям, вона не хотіла розповідати про це, тому алкоголь не вживала. Вона пила пепсі і сік. В номері вона алкоголь не вживала, інші особи вживали алкоголь, який саме вона точно не пам`ятає, напевно віскі, який залишився після басейну. У ОСОБА_14 був термос, що було в термосі їй невідомо, він з нього пив, чи пропонував іншим особам вона не пам`ятає. На дорозі був туман, вперше вона побачила туман коли вони виїхали з частини дороги, яка освітлювалася (до цього був серпанок), а вже ближче до цього повороту був набагато сильніший туман. Поворот на Шервуд не освітлювався, наскільки вона пам`ятає. Вона зрозуміла, що проїхала поворот, оскільки їй хтось сказав про це з пасажирів, це незнайома для неї місцевість, вона знає, що він там має бути. На передньому сидінні дуже голосно розмовляв пасажир. До орієнтовного повороту вона рухалася зі швидкістю близько 60 км/год., дорожнє покриття було вологе, був туман, ожеледиці не було, температура повітря була вище 0°С. Освітлення на цій ділянці (коли проїхали поворот) відсутнє. На її думку вона рухалася з безпечною швидкістю. Вона побачила згущення туману під час руху раптово, після того як їй заважав пасажир, вона почала гальмувати, в цей період вони в`їхали в туман. Слідчий говорив, що на місці події були гальмівні сліди, відстань гальмівного шляху сказати не може. Під час досудового розслідування вона відповідала лише на ті питання, які ставив слідчий, тому і не говорила про згущення туману і про те, що потерпілий схопив її за ногу. Слідчий не записав її показання, вона заперечувала, що проїзна частина була суха, а видимість добра. Вона не вносила заперечення до протоколу, оскільки не знала про наявність такої можливості. Вона пропустила поворот, оскільки було темно, її відволікав пасажир, вона зробила зауваження пасажиру, однак його дії були не дуже адекватні, оскільки він був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Коли вона вжила радикальних заходів, щоб пасажири її не відволікали, вони потрапили в ДТП. Коли вона побачила горизонтальну розмітку вже було пізно, це достатньо різкий поворот. Коли вона почала гальмувати було вже дорожнє покриття і пісок, що призводить до того, що автомобіль втрачає курсову стійкість. Вимоги дорожнього знаку 1.4.2 (напрямок повороту ліворуч) вона не ігнорувала, він там відсутній. Відсутність належної уваги з її боку на дорожню обстановку (розмітка та знак, погодні умови, швидкість) вона може пояснити, оскільки туман був сильний в цьому місці, а знаку там не було. Застосувавши екстрене гальмування вона виїхала за межі проїзної частини, вже було запізно, вона відчувала як автомобіль пролетів певну відстань в повітрі, згодом вона вдарилася головою та більше нічого не пам`ятає. Вона не може пояснити з якою швидкістю вони летіли. Перший удар автомобіля вона не знає куди прийшовся, вона вдарилася головою о кермо та втратила свідомість. Вона не визнає той факт, що вона не вибрала безпечну швидкість руху, оскільки вона їхала рівною дорогою та повороту не було. При тих обставинах які були, вона достатньо врахувала дорожню обстановку, однак при діях інших осіб, як вони могли себе раптово поводити, вона не могла передбачити. Вона визнає, що батькам, брату та сину загиблого завдано моральної шкоди у зв`язку з втратою близької людини, а цивільні позови не визнає, оскільки не розуміє ці цифри, звідки їй взяти такі кошти. Вона визнає, що дитині загиблого завдано моральну шкоду, розуміє, що яку б цифру вона не назвала, вона буде недостатньою. Грошима неможливо відшкодувати моральну шкоду, яким чином можливо її компенсувати, вона не знає. Батькам, брату та дружині загиблого завдано моральну шкоду, на яку суму вона визначити не може. Цивільний позов в частині відшкодування витрат на поховання вона визнає, може їх компенсувати хоч зараз. Гроші не були отримані потерпілими, вона їх направляла ОСОБА_11 та ОСОБА_10 для відшкодування матеріальної шкоди по 10000 грн. кожному, а потім ОСОБА_28 10000 грн., а Вадиму - 5000 грн. для компенсації моральних страждань. Після того як вони гроші не отримали та висунули вимогу про надання 80000 доларів США, вона зрозуміла, що надсилати гроші немає сенсу. Вона намагалася принести потерпілим свої щирі вибачення, однак з нею ніхто не хотів розмовляти. Вину свою вона визнає, визнає те, що в складних зовнішніх непередбачуваних обставинах це сталося, вона мала відмовитися і взагалі ні з ким нікуди не їхати. ДТП сталося частково з її вини також. Вона розкаюється у скоєному, не розуміє, що вона має зробити для каяття.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченої, вина обвинуваченої ОСОБА_16 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що загиблий ОСОБА_19 є його рідним братом, з обвинуваченою ОСОБА_16 він знайомий. Очевидцем подій він не був, 11 грудня він приїхав на роботу, йому зателефонувала дівчина з облдержадміністрації (він там також раніше працював) та сказала, щоб він терміново зателефонував своєму товаришу. Він зателефонував цьому товаришу, а той сказав, що ОСОБА_21 більше немає. Він не міг це сприйняти, зрозуміти це може лише та людина, яка колись втратила близьку людину. ОСОБА_21 був для нього дуже близькою людиною, ОСОБА_21 завжди був старшим братом, хоча він старший за нього лише на 10 хвилин. У нього з братом є зв`язок, вони з двійнят. Його підсвідомість до теперішнього часу не сприйняла, що брата більше немає. Свій цивільний позов підтримує у повному обсязі, у разі визнання винуватою ОСОБА_16 просив покарати її справедливо, суворо та за законом, призначивши покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

На питання захисника пояснив, що ОСОБА_16 йому телефонувала, однак, щирості у вибаченнях він не почув. Гроші вона надсилала. З ОСОБА_16 щодо грошей він не спілкувався, розмовляв з ОСОБА_29 , він сам телефонував, однак нічого конкретного не говорив.

На питання представника потерпілих пояснив, що грошові кошти, надіслані ОСОБА_16 , він не отримував, оскільки не користується послугами Укрпошти, а про відправлені йому гроші його ніхто не повідомив. Про це він дізнався в судовому засіданні. Будь-яких коштів від ОСОБА_16 він не отримував, будь-яких пропозицій майнового характеру до нього не надходило. Під час першої розмови 19.12.2019 ОСОБА_29 лише дізнавався як вони, пропозицій матеріального характеру не було.

На питання обвинуваченої пояснив, що суму 80000 доларів США він їй не називав, сума відшкодування шкоди наведена в цивільних позовах.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_19 був її чоловіком, у шлюбі вони перебували з 03.09.2011, з обвинуваченою в будь-яких стосунках не перебуває. У них був щасливий шлюб, довгоочікувана дитина. Все було добре, він працював у м.Краматорську, кожні вихідні приїздив до м.Миргород. В понеділок він їй телефонував, повідомив, що він поїде на семінар до м.Святогірська. Коли він приїхав до Шервуду, поселився, він надсилав їй дуже багато фотографій. Ввечері надсилав фото з басейну, там були зображені люди, які також перебували в басейні. Останнє фото він їй надіслав приблизно о 22-30 год., де він зображений у шапці з цигаркою, під час розмови розпитував її, що вона йому подарує на день народження. У них була традиція вітати з днем народження опівночі. Коли вона йому зателефонувала опівночі, щоб привітати з днем народження, він не відповів на дзвінок, вона телефонувала ще декілька разів, однак він так і не відповів, після чого вона надіслала йому повідомлення з привітаннями. Вона всю ніч не спала, з шостої ранку почала йому телефонувати щогодини, однак він так і не відповів на дзвінки, о дев`ятій годині вона написала йому ще повідомлення та пішла в судове засідання оскільки працює адвокатом. Їй декілька разів наполегливо телефонувала її подруга, яку вона дуже давно не бачила, і коли вона їй відповіла, та їй повідомила, що ОСОБА_21 потрапив у ДТП та загинув. Згодом їй почали приходити повідомлення від друзів та правоохоронних органів, де було зазначено, що відбулося ДТП, за кермом була ОСОБА_30 , а ОСОБА_31 загинув. Вона нічого не могла зрозуміти, ані хто така ОСОБА_30 , ані що з нею в автомобілі робив ОСОБА_31 . Почала телефонувати друзям, які їй також повідомили, що ОСОБА_21 загинув, а ОСОБА_30 - це ОСОБА_32 , з якою вони раніше спільно працювали. У неї був дуже сильний шок, вона зателефонувала свекру та повідомила про загибель чоловіка. Вона не розуміла, що скаже синові, оскільки батько для нього був втіленням всього найкращого. Зараз вже сім місяців вона живе в жаху, особливо коли дізнається подробиці ДТП.

На питання представника потерпілих повідомила, що свій цивільний позов підтримує у повному обсязі, вона разом з дитиною проходили тестування у психолога, під час якого встановлено, що вони пережили непоправну втрату. Вона почуває себе інвалідом, як людина, у якої немає кінцівки, оскільки всі рішення взагалі приймав чоловік, без нього вона порожнє місце. Висновки в результатах дослідження щодо обставин її життя відповідають дійсності. При призначенні покарання вважає необхідним застосувати реальне позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом. Вона не отримувала від обвинуваченої адресну допомогу, жодних повідомлень не було. Після ДТП обвинувачена їй не телефонувала, телефонував ОСОБА_33 , спочатку була нормальна розмова, а потім він сказав їй: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 і вона припинила розмову. Також 25 січня їй зателефонували, вона почула сильний плач та фразу: Це був злий рок, на її питання хто це, їй відповіли, що це ОСОБА_36 , на цьому розмову було припинено. Більше їй ніхто не телефонував, вибачень та співчуття не висловлював.

На питання прокурора пояснила, що її чоловік протягом трьох років після подій 2014 року мешкав у м.Миргород, він працював дистанційно. Спочатку всю облдержадміністрацію розселили у м.Слов`янськ та м.Святогірськ. Вони з обвинуваченою колишні колеги. Її чоловік про ОСОБА_16 нічого їй не повідомляв.

Потерпіла ОСОБА_13 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_19 є її сином, неприязних відносин з обвинуваченою у неї немає. Вона не може передати свій стан, коли вона дізналася, що ОСОБА_21 більше немає.

На питання представника потерпілих пояснила, що вранці надіслала синам повідомлення - привітання з днем народження. Їй зателефонував чоловік та сказав, що зараз вони з ОСОБА_37 прийдуть, запитав, де вона знаходиться. Вона вийшла до них, побачила, що стоїть чоловік, а поруч медичні працівники. Він сказав, що ОСОБА_21 більше немає. Вона була присутня на похованні, сина свого бачила. Коли ввечері привезли ОСОБА_21 , вона півночі з ним прощалася, під гримом було велике садно на лобі, сильний крововилив. Вона як медичний працівник розуміє, що удар був дуже сильним. У нього був перелом шийних хребців, вона його торкалася, та стверджує, що шия була розпухла. Моральна шкода їй спричинена, оскільки вона перенесла сильний стрес, вона має інвалідність третьої групи та онкологічне захворювання. Після загибелі сина у неї змінилося життя. Життя ОСОБА_21 не варте цих грошей, якщо ОСОБА_16 визнають винуватою, вона просить її покарати на розсуд суду, вона хотіла б реальної міри покарання для обвинуваченої.

Потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що він є батьком загиблого ОСОБА_19 , з обвинуваченою не знайомий. 11.12.2019 був день народження у синів, невістка привезла онука та вони були вдома. Йому зателефонували та повідомили, що ОСОБА_21 потрапив в аварію та загинув.

На питання представника потерпілих пояснив, що він бачив загиблого сина під час поховання. Вперше він побачив його у морзі, на ушкодження уваги не звертав. Моральна шкода йому спричинена, відшкодувати її в повному обсязі неможливо. Цивільний позов він підтримує, у разі визнання винуватою обвинуваченої просив призначити їй справедливу міру покарання у виді позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_14 суду пояснив, що він знайомий з обвинуваченою з 06.08.2018, він працював у її підпорядкуванні до квітня 2020, родинних та неприязних відносин з нею він не має. З ОСОБА_38 він знайомий не був, він побачив його 10.12.2019 в автобусі, коли вони їхали до Шервуду, де їх поселили в одному номері. Близько 12-00 год. вони приїхали до м.Святогірськ, семінар починався о 13-00 год. Коли вони з ОСОБА_38 прийшли до свого номеру № НОМЕР_3 , вони спілкувалися, в ході спілкування у них виявилися спільні інтереси. ОСОБА_21 почав відразу розповідати про свій будинок, який вони побудували разом з тестем в м.Миргород, у нього також є будинок, у них виникла товариська бесіда. Він детально розповідав про обставини, був комунікабельною людиною. Вони пішли на обід, коли сиділи в ресторані, в це приміщення прийшла ОСОБА_16 . Як він зрозумів, вони знайомі, ОСОБА_21 пішов привітався з нею, ОСОБА_16 звернулася до них з проханням допомогти перенести речі до номеру № НОМЕР_4 , вони погодилися. Коли вони принесли ці речі, ОСОБА_21 , побачивши що вона на автомобілі, запропонував їй з`їздити в магазин. Що вона відповіла він не пам`ятає, це відбувалося близько 12-40 год., до початку семінару. До 18-00 год. був семінар, з 18-00 до 19-00 год. була вечеря, а потім вільний час. Вони пішли вечеряти, у нього з собою був невеликий термос з домашнім вином. Йому було відомо, що в Шервуді є басейн, він збирався його відвідати, оскільки має проблеми з болем в спині. Він сказав ОСОБА_21 що піде в басейн, а якщо вони будуть святкувати, у нього з собою є домашнє вино, на що ОСОБА_21 запропонував йому почекати та сказав, що вони розберуться. ОСОБА_21 з ОСОБА_39 з`їздили до магазину та повернулися, він сказав, що вони вирішили піти в басейн. Він не пам`ятає о котрій годині вони прийшли в басейн, напевно це було 20-00 год. - 21-00 год., вони пробули там півтори години. ОСОБА_21 пішов трохи швидше, коли він зайшов до басейну, там вже стояли два шезлонги, на яких вони розмістилися - ОСОБА_20 та він, на іншому шезлонгу - ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . У ОСОБА_21 була пляшка віскі та пляшка мартіні, чотири помаранчевих стаканчики. Він прийшов з вином, яке залишив в стороні. Ще була кока-кола та горішки або чіпси. Сеанс в басейні був на годину, але вони пробули там півтори години. ОСОБА_21 розливав алкоголь, як йому здалося всім однаково, в чотири стаканчики. Вони плавали, займалися фізичними вправами, дія алкоголю була непомітна. Коли вони вживали алкоголь в одному стакані було мартіні, хто саме його пив він не пам`ятає. Близько 21-30 год. вони вийшли з басейну, після чого приймали душ, висихали, з приміщення вийшли близько 22-00 год. ОСОБА_16 запропонувала піти до номеру АДРЕСА_3 , де вони також вживали алкоголь, вирішили допити домашнє вино. Загалом вони вчотирьох вжили пляшку мартіні, пляшку віскі, та домашнє вино, що було в термосі (приблизно 0,7 л.). ОСОБА_40 вони пили всі, а далі хто що пив, він не пам`ятає. Вийшли з номеру приблизно о 23-30 год., ОСОБА_20 пішла додому, ОСОБА_21 сказав, що вони зараз поїдуть на заправку. Він вже перебував в стані сп`яніння, тому заперечувати не став. Під час цієї розмови ОСОБА_21 стояв палив. Домовленість була, що вони їдуть на заправку, щось там придбають (що саме йому було невідомо) та повертаються назад. ОСОБА_16 була за кермом, ОСОБА_21 знаходився поруч з нею, а він сидів на задньому сидінні за пасажиром. Вони приїхали на заправку Паралель, яка знаходилася зовсім поруч, разом з ОСОБА_21 вийшли з автомобіля, ОСОБА_21 придбав пляшку горілки та мартіні, напевно 0,5 л. Вони знову сіли в автомобіль, його трохи здивувало, що вони замість того, щоб повернутися до Шервуду поїхали на головну дорогу. Як він потім зрозумів, хтось з присутніх сказав, що вони їдуть в ОСОБА_24 . Вони приїхали в ОСОБА_24 , на світлофорі перед мостом чекали 70 сек., їхали, не порушуючи ПДР, переїхали міст, залишили автомобіль на стоянці, відчинили багажник та продовжили вживання алкоголю. На той момент його бентежив його стан, оскільки він вжив вже велику для нього дозу алкоголю, тому він вирішив, що більше вживати алкоголь він не буде. Він не відмовлявся від вживання алкоголю відкрито, а виливав алкоголь на землю. Він розумів свій стан, і якби він продовжив пити, йому було б зовсім погано. Там було лише два стаканчики, і ОСОБА_21 йому наливав алкоголь в кришку з-під горілки, а ОСОБА_16 наливав мартіні. Вони спілкувалися, в основному між собою спілкувалися ОСОБА_21 та ОСОБА_36 , адже вони були знайомі та давно не бачилися, ОСОБА_21 розповідав їй про своє життя. Він підтримував бесіду досить посередньо. Для нього було усвідомлення, що зараз вони поїдуть назад в Шервуд і ляжуть спати. Це було близько 00-00 год. Вони постояли там ще недовго, сіли в автомобіль та поїхали назад, в автомобілі розташовувалися таким же самим чином як і раніше. Коли вони їхали назад, вони мали доїхати до стели та повернути праворуч. Його в подальшому трохи здивувало, що Шервуд вони проїхали, коли він був в автомобілі грала гучна музика, ОСОБА_21 з ОСОБА_39 гучно спілкувалися. Він не спостерігав за дорожньою обстановкою, він розумів, що вони мають ще декілька хвилин проїхати до прибуття до Шервуду. Він не розумів з якою швидкістю рухався автомобіль, навіть приблизно сказати не може. В якийсь момент він почув як ОСОБА_16 закричала, побачив, що вона в якусь сторону крутить кермо, відчув як вони кудись летять, відчув удар, після чого їх стало крутити, він втратив свідомість. До тями він прийшов коли вже була швидка допомога на місці, він сидів без куртки, їх везли в автомобілі швидкої допомоги, від них був різкий запах бензину. Він розумів, що відбулося ДТП, але усвідомлення того що відбулося було неповним. Коли привезли до лікарні виявилося, що у нього перелом руки, наклали гіпс, та направили в палату. За два дні встановили ще перелом якоїсь кістки в нозі та 25 % опіку тіла бензином. Він перебував на лікуванні тривалий час, переніс дві операції, 25 січня вже був вдома. Коли вони їхали склоочисники в автомобілі, напевно, не працювали, точно він не пам`ятає, він вперед не дивився, він дивився в бік.

На питання прокурора потерпілий пояснив що в обід вони алкоголь не вживали. Коли він прийшов до басейну, де вже були ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , вони вживати алкоголь почали разом, він прийшов на 3-5 хвилин пізніше за них. Віскі ОСОБА_21 розливав всім. Коли вони вийшли з басейну вони забрали вино, коли було випите мартіні, він не пам`ятає - це було або в басейні, або в номері № 44. Віскі випили в басейні. Напевно, ОСОБА_16 запропонувала піти до її номеру. В номері був стіл та диван, їм було зручно. Коли вони були в номері, вони весь час також вживали алкоголь. Можливо, ОСОБА_21 запропонував випити вино, що було в термосі. Коли він вийшов з номеру, ОСОБА_21 стояв палив на вулиці, напевно, до цього він провів ОСОБА_20 , та сказав, що зараз вони поїдуть на заправку. Майже відразу вони поїхали на заправку, автомобіль перебував в цей час на стоянці, охорона знаходилася в іншому місці, ніж стоянка. Він бачив як відчинялися ворота, він не бачив щоб йому або комусь з його компанії хтось зробив зауваження що вони в такому стані збираються їхати на автомобілі. З території готелю вони виїхали без будь-яких перешкод, хто відчинив ворота він не знає. До приміщення на заправці вони заходили вдвох, ОСОБА_21 купив горілку 0,5 л. та мартіні, більше нічого не придбавав, в автомобілі вони алкоголь не вживали, вживали лише біля ОСОБА_24 . Біля ОСОБА_24 вони випивали 3-4 рази, він не контролював. ОСОБА_16 також вживала алкоголь. Коли вони поверталися до Шервуду, він дивився трохи ліворуч (попереду сидів ОСОБА_21 ), в заднє ліве вікно. Коли вони їхали на ділянці місцевості, де горіли ліхтарі, він не бачив жодних візуальних перешкод. Коли вони проїхали ліхтарі яка була видимість він сказати не може, для нього це була суцільна темрява. Опадів не було. Зустрічних транспортних засобів він не бачив ані по дорозі, ані безпосередньо перед тим як автомобіль почало крутити та він відчув удар. До тями він прийшов лише коли їхав в автомобілі швидкої допомоги, він сидів, а ОСОБА_16 лежала на кушетці, він побачив, що немає ОСОБА_21 . З розмови лікарів він зрозумів, що ОСОБА_21 загинув. На його думку по дорозі ОСОБА_16 спала, вона не розмовляла, будь-яких активних дій лікарів щодо неї він не бачив. Йому відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, він претензій не має. Біля ОСОБА_24 вони перебували до години, ОСОБА_19 розливав алкоголь з періодичністю приблизно 10 хвилин. Коли ОСОБА_16 перебувала за кермом, їй нічого не заважало керувати транспортним засобом.

На питання представника потерпілих ОСОБА_15 потерпілий пояснив, що усіх учасників семінару було повідомлено про можливість дістатися Шервуду автобусом, про що надсилалися листи або телефонували учасникам семінару організатори, ОСОБА_16 також телефонували. На семінарі були представники з двох областей, чи приїжджав ще хтось, крім ОСОБА_16 , на автомобілі він не знає, якісь автомобілі на стоянці перебували. В автобусі було загалом 8-10 місць, він якийсь особливий, для людей з інвалідністю. Коли вони їхали, можливо 1 місце було вільне, можливо вільних місць не було, точно не пам`ятає. Об`єктивної потреби їхати власним транспортним засобом не було. ОСОБА_21 не розповідав йому про дружину та дітей. Пляшка віскі була або 0,5 л. або 0,7 л. Він не чув щоб хтось з компанії відмовлявся від алкоголю. Коли вони повернулися до номеру ОСОБА_16 вино розливав він в три ті ж самі помаранчеві стаканчики, точно пили він та ОСОБА_21 , хто ще сказати не може. Коли вони виходили з номеру вино та мартіні було випите. На той момент він вважав, що всі тверезі, оскільки він перебував у такому ж стані, як і всі, нажаль. ОСОБА_21 розливав горілку, наливав можливо приблизно по півстаканчика, ніхто не відмовлявся. Дорожнє покриття було чорного кольору в світлі ліхтарів, можливо і була якась волога, він не пам`ятає. Туману він не бачив. Він відчув крик ОСОБА_16 і побачив якісь її дії за кермом, потім вони перевернулися, в який момент був удар він сказати не може. Удар під дно автомобіля він перед перекиданням не відчував, у нього було відчуття, що його помістили до пральної машини. Крик, якісь повороти керма, переворот та в процесі перевороту ще щось вдарило. Коли вони поверталися до Шервуду, йому здалося, що автомобіль рухався трохи швидше, ніж вони рухалися до ОСОБА_24 . Перед тим як він почув крик, автомобіль рухався з тією самою швидкістю як і хвилину тому, гальмування чи прискорення не було. Перевернуту машину він побачив лише з поліцейських зведень. Маршрут після ОСОБА_24 ніхто не пропонував, вони нічого не обговорювали. Йому невідомо чи був в автомобілі відеореєстратор, йому невідомо, чи використовувала вона навігатор. Після події ДТП погроз йому ОСОБА_16 та ОСОБА_29 не висловлювали з приводу його показань, з ОСОБА_16 вони щодо ДТП взагалі не спілкувалися, а з ОСОБА_29 мали дві розмови. З ОСОБА_29 він зустрівся коли вже вийшов з лікарні, обговорювали питання щодо його претензій, у нього була однозначна позиція, що претензій він не має, але оскільки він поніс певні витрати на лікування певну суму грошових коштів йому відшкодували - 25000 грн. та відшкодування за рахунок страхової компанії. ОСОБА_29 сказав йому що щодо алкоголю йому краще говорити, що він нічого не пам`ятає про кількість вжитого, це була дружня порада. Він відповів, що він точно не пам`ятає хто скільки випив. Друга розмова була 15.06.2020 телефоном, ОСОБА_29 зателефонував йому, запропонував поспілкуватися. Під час спілкування ОСОБА_29 поставив три питання - щодо кількості випитого, щодо його розмови з родиною загиблого та щодо арешту ОСОБА_16 . ОСОБА_29 запитав, що він буде говорити щодо алкоголю в суді, що більш правильним буде відмовитися від тих свідчень, що він надавав раніше. Він відповів, що не слід чинити на нього тиск. Друге питання було щодо його зустрічі з родиною загиблого, що відбулася напередодні, ОСОБА_29 запитав чи сподобалося ОСОБА_10 те, що він їй сказав, він відповів, що він говорив не для того, щоб комусь сподобатися, він зустрічався для того, щоб люди були обізнані про те, що відбулося. Третє питання було щодо його позиції в судових засіданнях, чому він весь час покладається на розсуд суду, на що він відповів, що він не може судити. В ході цієї розмови був певний тиск, але погрози не висловлювалися. І ОСОБА_21 , і ОСОБА_36 дуже гучно сміялися, обмінювалися репліками, грала гучна музика, коли вони поверталися до Шервуду. Він не може сказати чи керувала ОСОБА_16 автомобілем обома руками або однією.

На питання сторони захисту потерпілий повідомив, що під час зустрічі з родиною загиблого він розповідав те ж саме, що і зараз в суді, про обставини щодо ДТП. З Шервуду вони виїхали о 23-30 год. - 00-00 год., а з ОСОБА_24 поверталися вже після 00-00 год., на початку першої години. Від виїзду з Шервуду до настання ДТП минуло не більше години. Спочатку дорога була освітлена ліхтарями, коли вони під`їжджали до заокруглення дороги, де сталася ДТП, була темрява, ліхтарів не було. Дорога була чорного кольору, можливо якісь невеликі опади і були. Він дивився ліворуч з автомобіля, знаків не бачив, їх в тому місці не видно. Швидкість була більша коли вони поверталися до Шервуду, ніж коли вони з нього виїхали. Приблизно визначити швидкість автомобіля він не може. Він має водійське посвідчення, на той момент у нього водійського досвіду не було, водійський досвід на даний час становить 2 місяці. Місце ДТП він бачив після цих подій. Свідомість він втратив після того як автомобіль перекрутився, у нього був удар рукою об сидіння, внаслідок чого з`явився перелом. Діагноз - забій головного мозку або черепно-мозкова травма йому не встановлювали. Він взагалі не пам`ятає яким чином він вибрався з автомобіля, хто першим приїхав на місце ДТП, він би хотів дізнатися хто його дістав з автомобіля, але йому це невідомо. До тями він прийшов в автомобілі швидкої допомоги, на той момент ОСОБА_16 вже була поруч з ним. В автомобілі він був у свідомості, але пам`ятає не всі події. ОСОБА_16 в автомобілі швидкої допомоги не здійснювала жодних активних дій, вона нібито спала. На його думку причину ДТП мають встановлювати експерти, припускає, що водій не впоралася з керуванням. З ним проводили слідчі дії на місці ДТП, з`ясовували маршрут, місце перебування людей в автомобілі. Він надавав слідчому пояснення про те, що автомобіль перевернувся. Схему ДТП, яку складав слідчий, він бачив, підписував її. Місце з`їзду з дороги вже було вказано, вони проїхали частково маршрут і під`їхали до цього місця, він зрозумів, що це відповідає дійсності, це саме те місце, де відбулося ДТП. Про місце з`їзду можливо було здогадатися по зламаному дереву та прим`ятим кущам. Саме це і було в подальшому відображено на схемі. Йому невідомо, чи зламали вони дерево, коли автомобіль перевертався. Слідчий експеримент відбувався або у кінці січня, або на початку лютого в денний час доби. В ході слідчого експерименту видимість не перевірялася, оскільки її неможливо перевірити. Компенсацію йому відшкодувала обвинувачена у сумі 25000 грн. та витрати згідно чеків відшкодувала страхова компанія у сумі 25000 грн. Страхову компанію про виплати обвинуваченої він не повідомляв. Момент, коли його діставали з автомобіля, він взагалі не пам`ятає. ДТП сталася після 00-00 год. до 01-00 год., можливо за годину після ДТП він прийшов до тями, точніше сказати не може. Самостійно з автомобіля він не вибирався, він не бачив як діставали інших з автомобіля, як розташовувався автомобіль на місці. З автомобіля швидкої допомоги він нікому не телефонував, він повідомив номер телефону дружини, в палаті він телефонував ОСОБА_41 - це було о 07-00 год. - 07-30 год. ОСОБА_42 (директору департаменту інвестицій) він не телефонував. Він її побачив близько 09-00 год. того ж дня, з нею була ОСОБА_43 . Коли він був в автомобілі швидкої допомоги він нікого на місці більше не бачив, окрім ОСОБА_16 , яка також перебувала в машині. Під час проведення слідчого експерименту йому було важко переміщуватися, слідчий возив його на машині. Отруєння у нього не було, була підозра на проблеми з печінкою, але лікарі сказали, що все добре після трьох крапельниць, щодо крапельниць лікарі сказали, що це про всяк випадок. Він не може відповісти на яку відстань вперед світили фари, він вперед не дивився. Коли вони були біля ОСОБА_24 він стверджує, що ОСОБА_16 вживала алкоголь, але не може сказати скільки. Він не знає, чи була ОСОБА_16 у верхньому одязі в автомобілі, якийсь одяг на ній був, напевно, спортивний костюм, за інший одяг він не пам`ятає. Припускає, що верхнього одягу могло не бути. Волосся було злипле, зкомкане, запах бензину йшов від усіх, сказати від кого саме він не може. Лікарі сказали, що інший пасажир загинув, це була їх розмова між собою. В той момент жодних крапельниць, які б ставили, ані йому, ані ОСОБА_16 він не бачив. На лікарняному він перебував, чи було там зазначено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, йому невідомо, лікарняний йому оплатили. Також йому невідомо, що в матеріалах справи є довідка про те, що в його крові не виявлено алкоголю. Цього разу він не вперше їхав з ОСОБА_16 в автомобілі, до цього було декілька разів, будь-яких аварійних ситуацій не було, вона звичайний водій.

На питання суду пояснив, що перед настанням моменту ДТП він не спостерігав за діями ОСОБА_44 та ОСОБА_16 . ОСОБА_16 керувала автомобілем Chevrolet Epica з автоматичною трансмісією. Між передніми сидіннями йому було видно, що відбувалося між водієм та пасажиром. Якихось дій він не помітив, були лише гучні розмови та гучний сміх.

Свідок ОСОБА_45 суду пояснив, що він працює у пожежно-рятувальній частині з обслуговування м.Святогірськ. Він не знайомий ані з потерпілими, ані з обвинуваченою. У грудні 2019 він перебував на роботі, надійшов дзвінок з повідомленням, вони разом з водієм пожежним автомобілем виїхали на місце надзвичайної події. На місці виявили автомобіль, який лежав на даху, вони зупинилися на відстані 30-40 м. від цього автомобіля. Вони приїхали останніми, після аварійників.

На питання прокурора свідок пояснив, що дзвінок надійшов о з 10-го на 11-те о 03-40 год., хто саме здійснив виклик йому невідомо, о 03-50 год. вони вже прибули на місце ДТП, час виклику та прибуття він напередодні подивився в документах. В ту ніч був туман. О 05-57 год. вони повернулися до пожежної частини. Він не може пояснити яке було дорожнє покриття, він не водій. Місце події розташовувалося на відстані близько 1 км. від міста, на повороті між м.Святогірськ та с.Богородичне. На місці події розташовувався автомобіль Chevrolet, колір автомобіля він не пам`ятає, була темна пора доби, автомобіль розташовувався на узбіччі. Коли вони приїхали, в автомобілі був труп, який знаходився в автомобілі, де саме він не пам`ятає. Їх викликали, оскільки з автомобіля крапав бензин та могло статися загоряння, він стояв в 15 м. від автомобіля з робочим рукавом. Він знав, що в автомобілі труп, оскільки на момент їх приїзду вже прибула швидка та фельдшери. Автомобіль він детально не оглядав, чи були там якісь предмети, він не пам`ятає. В автомобілі був запах пального, запаху алкоголю він не відчував. Йому невідомо, де на той час перебував водій цього автомобіля. Коли на місце приїхав слідчий та фотографував місце ДТП, він аварійникам допомагав витягувати труп. Коли його витягнули з машини на безпечну відстань, він ще десь півгодини був на місці, а потім вони поїхали в розташування частини.

На питання представника потерпілої свідок пояснив, що вони приїхали останніми. Він особисто не знайомий з аварійниками, яким він допомагав витягати труп. Коли вони їхали на місце він не пам`ятає, чи були якісь опади. Він не пам`ятає точно, чи був туман, чи його не було, він не водій, тому не може з впевненістю стверджувати, що туман був. Поряд з автомобілем, який лежав на даху, були дерева, більш конкретніше сказати не може, оскільки була темна пора доби. На місці ДТП інших автомобілів поруч не було, був один автомобіль, який лежав на даху. Він не пам`ятає, чи були сліди заїзду на узбіччя. Фельдшер сказав, що в машині лежить труп, він почув це. На місці були аварійники, які приїхали на одному автомобілі, був один автомобіль швидкої медичної допомоги та один пожежний автомобіль, на якому приїхали вони. Скільки осіб було на місці сказати не може. Він підходив до автівки, допоміг перемістити труп на безпечну відстань. Труп з машини витягали аварійники, він їм допомагав на відстані близько півметри від автомобіля, розташування трупу в автомобілі він не бачив. Бензин крапав з автомобіля, з низу, але автомобіль лежав на даху. Він відчував запах бензину, краплі або розтікання бензину він не бачив, наскільки він пам`ятає. В подальшому йому не стали відомі будь-які обставини цієї ДТП, його про ДТП допитував слідчий. Коли він приїхав на місце службовий автомобіль поліцейських вже був на місці, скільки було поліцейських сказати не може, він з ними не спілкувався.

На питання сторони захисту свідок пояснив, що запах бензину було добре чути, він стояв на відстані 10-15 м. від автомобіля. Чи були на місці дорожні знаки він сказати не може. На місці був один автомобіль швидкої допомоги, чи був хтось в тому автомобілі, йому невідомо. Пожежних викликали через те, що був ризик загоряння. Також на місці були поліцейські та їх службовий автомобіль, більше автомобілів не було, наскільки він пам`ятає. Більше його зміна на це місце не виїжджала. Він не пам`ятає, чи були в автомобілі, що постраждав в ДТП, ввімкнені фари або габаритні вогні.

На питання суду пояснив, що допомога пожежними на місці ДТП не надавалася, загоряння не відбулося. Коли вони поїхали в розташування частини автомобіль залишався на даху.

Свідок ОСОБА_46 суду пояснив, що він працює начальником рятувального відділення 38 ДПРЧ. З обвинуваченою та потерпілими він не знайомий. Приблизно рік тому близько 01-30 год. він приїхав на місце, де за межами проїзної частини побачив автомобіль, що знаходився на даху. На автомобілі знаходилось невелике дерево. Подивився всередину автомобіля та побачив жінку з ознаками життя та чоловіка без ознак життя. Після чого були здійснені аварійні роботи, а саме стабілізовано транспортний засіб, до акумулятора дістатися не могли (це потребувало значного часу), та почали розблоковувати потерпілу. Відчинили задні двері, домкратом віджимали сидіння водійське, наклали потерпілій шини та дістали її з салону автомобіля. Після цього на допомогу приїхали пожежні з м.Святогірськ, оскільки виявили витікання пального. Коли дістали жінку з автомобіля, розпочали відключення акумулятора, автівка була капотом зарита в пісок, відгинали капот і лише після цього ключем зняли клему. Згодом вони чекали на експерта, по прибуттю якого дістали другого пасажира.

На питання прокурора свідок пояснив, що на трасі був дуже сильний туман, взагалі нічого не видно, тому вони їхали з невеликою швидкістю. Ближче до місця ДТП видимість була трохи краща, однак все одно був туман. ДТП відбулося по дорозі до м.Святогірськ на повороті перед в`їздом до турбаз, де розташовані вивіски. Асфальтне покриття було сухим чи вологим він не пам`ятає. Автомобіль Chevrolet Epica сірого кольору, приблизно 2006 року випуску. В автомобілі знаходилася жінка на водійському сидінні, на пасажирському сидінні - чоловік. Поруч з автомобілем нікого не було, але як йому стало відомо зі слів поліцейських на задньому сидінні також був чоловік, однак він вибрався з автомобіля без їх допомоги. З водієм та пасажиром він не спілкувався, в автомобілі були дві пляшки з алкоголем (яким саме не пам`ятає), одна з них повна, а інша відкрита. Запах алкоголю він не чув, від жінки також не відчував запаху алкоголю. Разом з ним був рятувальник ОСОБА_47 та фельдшер ОСОБА_48 . Також був водій, який не з його частини, прізвище його він не пам`ятає. Він не бачив, щоб хтось з них спілкувався з водієм чи пасажиром. Два автомобіля поліції було на місці, також була швидка допомога, один чи два автомобілі, точно не пам`ятає.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що виклик надійшов з приводу ДТП біля м.Святогірськ, по дорозі до міста. Наскільки він пам`ятає, опадів не було. Через туман видимість була низька, близько 50 м. Автомобіль лежав на даху, на нижній частині автомобіля була невелика сосна, діаметр стовбуру близько 10-15 см. Потім він бачив інші пошкоджені дерева, був невеликий пінь. Колію виїзду на узбіччя автомобіля він не бачив, не роздивлявся. Коли він приїхав на місце, пасажира, який вибрався з автомобіля він не бачив, сказали, що він перебуває в автомобілі швидкої допомоги. Водій автомобіля перебувала на водійському сидінні і була притиснута дахом автомобіля до підголівників, її голова була затиснута між пасажирським та водійським сидіннями. Вона рухалася, була в свідомості. Він з нею не розмовляв, оскільки вона була невзмозі спілкуватися, з нею намагався спілкуватися працівник швидкої допомоги, але вона не відповідала. Під час його дій потерпіла нічого не відповідала, в ході рятувальних заходів від неї нічого не вимагалося. Швидка допомога, яка прибула раніше, встановила, що пасажир на передньому сидінні не подавав ознак життя. Коли вони приїхали була поліція та швидка допомога. Співробітники швидкої сказали, що пасажир помер. Десь о 01-30 год. - 02-00 год. вони прибули на місце, ці відомості наявні у відповідних журналах. Труп в машині знаходився на пасажирському сидінні догори ногами, був притиснутий дахом. Він не пам`ятає, чи були вони пристебнуті пасками безпеки, він не пам`ятає, чи перерізали вони їх під час рятувальних заходів. На обличчі (можливо на лобі) трупа він бачив червону кроваву пляму, діаметром близько 10-15 см. Його діставали через водійське сидіння. Запах бензину він відчував, не відразу побачив, що з паливного баку крапає на стелю автомобіля бензин. На даху автомобіля не було шару бензину, бензин повільно крапав, внаслідок чого стеля поступово просочувалася бензином. Водій, який був разом з ним, це ОСОБА_49 . В автомобілі навігатора чи реєстратора він не бачив.

На питання сторони захисту свідок пояснив, що коли вони приїхали ніхто нічого з автомобілем не робив. Заднє скло було ціле, за інші він не пам`ятає. Пасажир міг відчинити двері та вибратися з автомобіля, напевно, задні двері були відчинені з боку водія. Рятувальні роботи він не пам`ятає скільки тривали, йому здавалося, що швидко. Відомості про виклик, який надійшов, фіксуються у відповідному журналі диспетчерської служби. Водій була вдягнута в шубу, шуба не була в бензині коли вона перебувала на водійському сидінні, а коли її діставали, шуба могла трохи просякнутися бензином, коли протягли по стелі. Про те, що потерпілий знаходиться в машині швидкої допомоги, йому стало відомо від працівників поліції в ході спілкування, про стан цього потерпілого йому не було нічого відомо. Йому невідомо яким саме чином потерпілий вибрався з автомобіля та чи допомагав йому хтось. Коли вони приїхали на місце було два медичних працівника (з того автомобіля, що був на місці). Інших цивільних осіб він на місці не бачив. Він не пам`ятає, чи були пошкоджені дерева обгорілими. На наявність дорожніх знаків на цій ділянці місцевості він не звертав уваги, відбійників на цій смузі руху не було, узбіччя не було на одному рівні з проїзною частиною, там був яр. На узбіччі був пісок, був він вологим чи сухим, він не пам`ятає. Він не пам`ятає було дорожнє покриття вологе чи сухе. До їх приїзду медичні працівники не мали можливості дістати водія з автомобіля, вони контролювали, щоб вона була в свідомості, коли у неї двічі були блювотні маси, повертали голову в бік, щоб уникнути їх потрапляння до дихальних шляхів. З водієм намагалися вести бесіду, вона рухалася, тому була в свідомості. Він не знається на тому, чи схожі симптоми, що були у водія, на отруєння бензином. Після того як водія дістали, її поклали на ноші та віднесли до автомобіля швидкої. Він не бачив, в який саме автомобіль швидкої її помістили. Наскільки він пам`ятає, приблизно о 01-30 год. - 02-00 год. вони виїхали з м.Слов`янськ, дорога зайняла приблизно 25 хвилин. О котрій годині вони прибули на місце, він сказати не може. На його думку час прибуття на місце має десь фіксуватися. Інших викликів на це місце у нього не було. Першу інформацію він передав телефоном вже пізніше, під час проведення рятувальних заходів після прибуття. Конкретно він або хтось з його бригади звітів про вжиті рятувальні заходи не складає. Щось фіксується в диспетчерських журналах. Смерть пасажира зафіксувала швидка допомога, який саме лікар, йому невідомо. Коли вони приїхали та почали працювати, хтось з присутніх медиків (з першого автомобіля швидкої) сказали, що пасажир помер, вони його не чіпали. Візуально подивилися на пасажира, ознак життя у нього не було.

На питання суду свідок пояснив, що пасажира, який сам вибрався з автівки, він не бачив, з ним не спілкувався. Місцевість не була освітлена. Він не пам`ятає, чи були ввімкнені якісь освітлювальні прилади на автомобілі, оскільки передня частина автомобіля була в піску. Коли вони поїхали з місця вже світало, оскільки близько трьох годин вони чекали медичного експерта, який мав зафіксувати всі обставини, і лише після цього дістали труп з автомобіля. Подальша доля автомобіля йому невідома, в його присутності його не перевертали.

Свідок ОСОБА_50 суду пояснила, що вона працює екстреною операційною медичною сестрою. З потерпілими та обвинуваченою вона не знайома.

На питання прокурора свідок пояснила, що 11.12.2019 (працює з 08-00 год. протягом доби) вона перебувала на своєму робочому місці. До відділення надійшли ОСОБА_16 та ОСОБА_14 близько 04-00 год., у жінки був струс головного мозку (під питанням) та гостра алкогольна інтоксикація (під питанням), а у ОСОБА_14 був перелом щиколотки та гостра алкогольна інтоксикація (під питанням). Коли їх привезли повідомили, що на трасі відбулося ДТП, водієм була ОСОБА_16 . ОСОБА_14 зробили рентгенівські знімки та наклали гіпс, а ОСОБА_16 зробили знімки та взяли кров на алкоголь. Вони були в свідомості, ОСОБА_14 все розповідав, а ОСОБА_16 не могла відповідати на питання, вона не могла навіть назвати своє ім`я та прізвище. Чому вона не могла розмовляти, їй невідомо. Діагноз гостра алкогольна інтоксикація (під питанням) був встановлений ОСОБА_16 , оскільки від неї було чутно запах алкоголю. Далі ними займалися палатні медсестри та лікар, вона більше участі не брала. ОСОБА_14 пояснював, що автомобіль перевернувся.

На питання представника потерпілих свідок пояснила, що вперше ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вона побачила в коридорі травмпункту. ОСОБА_16 перебувала на каталці, на якій її доставили швидкою допомогою. Вона була вдягнута в джинси та кожушок, на якому малися сліди від блювотних мас, це вона точно пам`ятає. Щодо наявності інших ознак алкогольного сп`яніння, вона пам`ятає, що була млява мова, а щодо зіниць очей сказати нічого не може, вона цим не займалася. ОСОБА_16 не могла самостійно ходити, на її думку у ОСОБА_16 були відсутні якісь соматичні захворювання, що унеможливлювали її самостійне пересування. ОСОБА_16 жодного разу нічого не сказала, вона не змогла. Лише біля 7-ої ранку її покликали, ОСОБА_16 показала свій паспорт, і лише тоді вона розмовляла, але вона у ОСОБА_16 нічого не питала. В цей час вона вже чітко висловлювалась. Вона особисто у ОСОБА_16 брала кров на аналіз, зразок крові помістила до холодильнику, що перебуває в маніпуляційному кабінеті. Зразок крові маркувався, запаковувався. На маркуванні було зазначено про ДТП (та його номер), прізвище постраждалого, прізвище медсестри та лікаря, дата. Лікар був ОСОБА_51 .

На питання сторони захисту свідок повідомила, що огляд ОСОБА_16 на предмет наявності ознак алкогольного сп`яніння здійснювався лікарем ОСОБА_51 . Їй невідомо, які дії здійснював лікар, він дивився очі, ОСОБА_16 при цьому була в положенні лежачи. Вона була присутньою, відчувала запах алкоголю. Лікар заповнював протокол огляду щодо стану сп`яніння. Кров вона відбирала до флаконів, опечатувала спеціальною кришкою, потім іншою кришкою, яка спеціальним апаратом закручується. Було відібрано дві ємності, спочатку в момент надходження, згодом за годину. Одну ємність вони направляють в наркодиспансер, інша зберігається. Кров було відібрано двічі - спочатку після того, як пацієнтка надійшла, її роздягли, зробили знімки, після чого вона відібрала кров, а вдруге - за годину. На цих флаконах ОСОБА_16 свій підпис не ставила, оскільки підпис пацієнта на флаконах не передбачений. Від потерпілих був також сильний запах бензину. Чи була підозра на отруєння потерпілих парами бензину, вона сказати не може. Хто та куди передавав кров на дослідження, вона сказати не може. Зазвичай кров відносять на аналіз до наркодиспансеру, але в той час особа, яка робить ці аналізи, перебувала у відпустці, тому кров сказали зберігати у них в холодильнику. Коли та на чиїй зміні це трапилося (направлено кров на аналіз) їй невідомо, хто направляв - також невідомо. ОСОБА_16 роздягали вона та її санітарка. Одяг, в який вона була вдягнута, був переданий до санпропускнику, травмпункт до одягу відношення не має. Від одягу був сильний запах бензину, волосся було мокре від блювотних мас. Її роздягли, оскільки потрібно було її прослухати, поміряти тиск. Їй робили рентген черепу, можливо знімок був неточний, тому рентген черепу їй робили вдруге о 09-30 год. ОСОБА_14 пояснював обставини ДТП, зазначав, що вони відпочивали в сауні, а потім вирішили кудись поїхати та автомобіль перевернувся. Він не говорив яким чином він вибрався з автомобіля. В подальшому медичну допомогу ОСОБА_16 вона не надавала. Їй невідомо на якій підставі було встановлено діагноз щодо хімічних опіків, діагноз встановлює лікар. Коли вона брала кров були присутні медсестра ОСОБА_52 та санітарка ОСОБА_53 . Під час відібрання зразків крові поліцейських не було. З потерпілого ОСОБА_14 також знімали одяг, коли накладали гіпс, він вже був без одягу. Вона не бачила, щоб з шуби крапала рідина. Коли люди надходять після ДТП, то працівники санпропускнику підіймаються, роздягають хворих, миють їх, це відбувається в реанімації, оскільки там є лікар, а на першому поверсі лікаря немає. Вона роздягала ОСОБА_16 коли потрібно було виміряти тиск, для чого слід було звільнити руку. Для надання першої медичної допомоги їй ніяких медичних препаратів не вводили, її оглянули, виміряли тиск, зробили знімки та направили в палату, де вже лікар мав призначати якісь препарати. При струсі мозку буває блювання. Хто чергував в той час в санкпропускнику вона не пам`ятає. Після того як її зміна закінчилася, вона о 08-00 год. пішла з роботи.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона знайома з ОСОБА_16 з 2015, з ОСОБА_14 приблизно з 2018, з ОСОБА_54 познайомилися в той день, коли сталася ця подія, до цього знайома з ними не була, ні з ким в родинних чи неприязних відносинах не перебуває. 09 чи 10 грудня 2019 ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та вона вибули у відрядження до м.Святогірськ на семінар. Вони з ОСОБА_14 приїхали до готелю Шервуд на автобусі, ОСОБА_16 з ними не було. Вони поселилися в готель та розпочався семінар, майже весь день вони були на семінарі, де домовилися з ОСОБА_16 , що ввечері підуть до басейну, що розташований в готелі. Під час вечері домовилися зустрітися в басейні близько 19-00 год., але їй зателефонувала ОСОБА_16 та сказала, щоб вона не поспішала до басейну, трохи згодом їй зателефонує. Вона зателефонувала близько 19-30 год., вони зустрілися в басейні, трохи згодом прийшли ОСОБА_55 та ОСОБА_56 . У ОСОБА_19 з собою був алкоголь, вони плавали, потім сиділи на шезлонгах, вживали алкоголь. Були віскі, мартіні та кола. З 20-00 год. до 21-30 год. вони були в басейні, потім пішли перевдягатися, трохи зачекали з ОСОБА_16 в холі на чоловіків та вийшли на вулицю. На вулиці вони спілкувалися з приводу того, що вони будуть робити далі, під час цього спілкування підійшли до номеру, де мешкала ОСОБА_16 (це окремий будиночок). Оскільки вони зрозуміли, що заважають сусідам, ОСОБА_16 запропонувала їм зайти до її номеру, вони зайшли, у них з собою було мартіні та вино у ОСОБА_14 , де вони продовжували спілкуватися та вживати алкоголь. Близько 23-00 год. вона сказала, що піде відпочивати, її проводив до номеру ОСОБА_19 . Вранці їй зателефонувала директор департаменту, яка запитала чи все з нею гаразд, та куди могли їхати вночі ОСОБА_57 , ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , на що вона відповіла, що їй це невідомо, вона з ними попрощалася ще о 23-00 год. та запитала, що сталося, на що почула, що вони потрапили в ДТП, ОСОБА_57 загинув, а ОСОБА_58 та ОСОБА_59 в лікарні. Вона відвідала семінар та повернулася на роботу.

На питання прокурора свідок пояснила, що в басейні були пляшки з алкоголем, якої ємності точно сказати не може, або 0,7 л. або 0,5 л., всі пили порівну. В номері віскі вже не було, його випили в басейні, був термос 1 л. з домашнім вином та мартіні (0,5 чи 0,7 л.), який в басейні майже не пили. Алкоголь вживали також в рівних частках. Вони були у стані алкогольного сп`яніння, у них був добрий настрій, вони вели гучні розмови, сміялися. В її присутності вони не планували нікуди їхати. Коли вона пішла ще залишалося вино.

На питання представника потерпілих свідок пояснила, що коли вони їхали до Шервуду автобусом, в ньому були вільні місця. Про наявність цього транспорту було відомо всім колегам, зокрема ОСОБА_16 . Алкоголь розливали в чотири склянки, приблизно всім однаково, ніхто від алкоголю не відмовлявся. Розливав алкоголь ОСОБА_21 . В номері вона також не чула, щоб хтось відмовлявся від алкоголю. Коли ОСОБА_16 вийшла на роботу після лікарняного, вона була у відпустці, вони з нею не обговорювали ці події. ОСОБА_16 не здійснювала на неї тиск з метою надання інших показів про те, що вона здійснювала тиск на інших осіб, зокрема на ОСОБА_14 , їй нічого невідомо. На питання хто був ініціатором відвідування номеру ОСОБА_16 свідок зазначила, що вони йшли повз цього номеру, вона спочатку не знала, що це номер ОСОБА_16 , зупинилися біля нього та розмовляли, сміялися, після чого хтось зробив зауваження, що вони заважають іншим людям, і ОСОБА_16 запропонувала зайти до номеру. Вони зайшли в номер, на стіл поставили спиртне (хто саме вона не пам`ятає), сиділи, розмовляли та вживали алкоголь.

На питання сторони захисту свідок пояснила, що вона тоді алкоголь не розливала. Вона не контролювала хто саме вживав алкоголь, але бачила, що вони були вчотирьох, розливали алкоголь чотирьом особам, вони разом випивали. Вони всі були в стані алкогольного сп`яніння (приблизно однаковому), поводили себе як особи, які вжили алкоголь. Можливо були стаканчики, які не використовувалися, але вони користувалися чотирьма стаканчиками. Про день народження ОСОБА_60 їй на той момент було невідомо. ОСОБА_14 зараз працює в її відділі, вона його не розпитувала про обставини ДТП, розуміючи, що всім неприємно про це говорити. На неї ніхто тиску не чинив щодо надання нею свідчень. Коли слідчий зателефонував їй вперше щоб отримати її показання, вона не телефонувала директору та не запитувала що їй слід говорити. Слідчий прийшов, вона надала показання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_61 суду повідомив, що він працює лікарем швидкої медичної допомоги. З обвинуваченою та потерпілими він не знайомий. Лікарем швидкої допомоги він працює з 1995 року. Вночі 2019 (дату він не пам`ятає) у холодну пору року вони приїхали за викликом на поворот дороги до м.Святогірська, там вже був автомобіль швидкої допомоги з м.Святогірська. Вони побачила автомобіль, який лежав перевернутий вверх колесами на зрублених соснах. На місці були працівники МНС, був один постраждалий пасажир, який був в іншому автомобілі швидкої допомоги. Повідомили, що в автомобілі є труп чоловіка та жінка водій, яку зараз дістануть, та якій знадобиться медична допомога. Жінка була підвішена на ременях безпеки догори ногами, її діставали з автомобіля, було чутно стогін. Коли її дістали, її поклали на ноші, він її оглянув, видимих травматичних ушкоджень не побачив, від неї був запах алкоголю. Коли її перенесли в автомобіль щось виявити було неможливо, оскільки від дівчини та чоловіка був дуже сильний запах бензину, в автомобілі було неможливо знаходитися, вони навіть вимушені були ввімкнути вентиляцію по дорозі до м.Слов`янська. Дівчина поводила себе неадекватно, не реагувала на їх прохання надати руку для того щоб виміряти тиск, вона лежала на боку, відвернулася від них та на їх прохання щодо сприяння в наданні медичної допомоги не реагувала. Поруч з нею була сумка, з якої дістали паспорт, дізналися її прізвище. В травматологічному відділенні вона не потребувала медичної допомоги, у неї була скоріше за все лише сильна алкогольна інтоксикація. Коли вона прийшла до себе почала вимагати щоб їй повернули паспорт, але паспорт вони вже передали працівникам поліції. Чоловік також не потребував невідкладної медичної допомоги, його доставили в травматологічне відділення. Медикаментозну допомогу постраждалим в ДТП вони не надавали.

На питання прокурора свідок повідомив, що смерть потерпілого, що знаходився в автомобілі, була констатована фельдшером ОСОБА_62 . Він складав картки на дівчину та чоловіка, яких згодом відвезли до лікарні. Він до перевернутого автомобіля підходив, чув запах бензину. Коли він оглядав дівчину, у неї дихання було з парами алкоголю. Дівчина не промовила навіть слова, вона здійснювала фізичний супротив. Коли намагалися їй надати допомогу, вона змерзла та стиснулася. Вона вперше сказала про паспорт вже в лікарні.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що на місці ДТП такий крутий поворот, там постійно хтось злітає з дороги, коли їде на швидкості. Сніг можливо і був на місці ДТП, однак не сильний, на дорозі сніг не лежав, можливо був серпанок, однак не сильний, він бачив автомобілі, які стояли на місці. В бригаді швидкої медичної допомоги, що прибула на місце раніше за них був фельдшер ОСОБА_63 та водій. Було зрозуміло, що в пасажир в автомобілі мертвий, він сказав фельдшеру перевірити пасажира, коли його дістануть, за результатами констатувати смерть. Тілесні ушкодження пасажира, який знаходився в автомобілі, він не роздивлявся, там було темно, він лише намагався відчути пульс пасажира, пульсу не було, наявних ознак життя у пасажира не було. Це відбувалося вночі, точний час він не пам`ятає. Фельдшер, який прибув раніше, повідомив, що вони їхали, перевернулися та пасажир отримав тілесні ушкодження, несумісні з життям. Дівчина та інший пасажир жодних наслідків не відчули. Йому невідомо, яким чином відбувся удар. Дівчина взагалі не відповідала на питання, щодо координації рухів нічого не може сказати, її принесли в автомобіль на ношах та поклали, вона була в свідомості, але рівень свідомості був значно знижений, внаслідок чого сказати не може. Зіниці їй не просвічували, вона здійснювала супротив. Травматичних пошкоджень у неї він не виявив, переломів не було. Коли її дістали та поклали на ноші, він нахилився до неї та почув з ротової порожнини запах алкоголю, також чув від неї запах бензину. Другий пасажир розповів, що вони щось святкували, дівчина сіла за кермо, ця розмова відбувалася до того, як дівчину витягли з автомобіля. Хімічних опіків у дівчини та чоловіка він не помітив, нічого не горіло, пожежі не було. Одяг був весь мокрий, просякнутий бензином. Ця одежа не могла викликати хімічні опіки, однак бензин міг всмоктуватися через кожні покрови. Вони її не роздягали, оскільки не мали в що її перевдягнути, тому швидко поїхали до лікарні. Блювотних мас він не бачив, у постраждалих їх не було. Чоловікові було погано, коли його помістили в автомобіль, ввімкнули опалення та зачинили двері (щоб він зігрівся), через деякий час у нього закочувалися очі, він почав втрачати свідомість. Відразу відчинили двері, після того як з`явився доступ свіжого повітря, йому стало краще. Настільки були інтенсивні пари бензину. На його думку ознак отруєння бензину у дівчини та хлопця не було, оскільки такого ступеня отруєння, щоб вона і слова не могла сказати, у неї не було, якщо і було отруєння, то алкоголем. В повідомленні про виклик швидкої допомоги було зазначено, що відбулося ДТП, постраждали люди, можливо сказали, що один загиблий та 2 постраждалих. Виклики, що надходять в диспетчерську службу, фіксуються за допомогою комп`ютерної техніки. Вони доїхали на місце за 20 хвилин, дорога була вільна, ніхто не заважав.

На питання потерпілого ОСОБА_14 свідок повідомив, що потерпілий йому повідомив, що самостійно вибрався з автомобіля, яким саме чином він не уточнював.

На питання сторони захисту свідок повідомив, що потерпілий ОСОБА_14 повідомив, що він вибрався з автомобіля самостійно, оскільки сидів на задньому сидінні. Розповідав, що на якійсь турбазі вони вживали алкоголь, щось святкували. Дівчина сіла за кермо, а пасажир, який загинув, сів поруч з нею. Їм було потрібно кудись в Краматорськ, вони поспішали. Деталі у нього ніхто не з`ясовував. Його на місце викликав диспетчер, повідомивши по селектору, що бригаді слід виїхати, припускає, що диспетчеру телефонували з МНС. Він заповнював картку виїзду швидкої медичної допомоги на живих пасажирів, а ОСОБА_63 - на мертвого. Він обізнаний в токсикології щодо надання допомоги. Він зазначив, що у жінки не було ознак отруєння бензином, оскільки вона перебувала на свіжому повітрі, минуло небагато часу, вона не була в зачиненому приміщенні. Через шкіру бензин не міг потрапити в такій кількості за такий незначний проміжок часу. Причина смерті загиблого пасажира йому невідома. У пасажира не було зовнішніх травматичних ушкоджень, він був у свідомості, верхній одяг він з нього не знімав. Він перевіряв кінцівки, ребра, вони були цілими, запитував про скарги, скарг у нього не було. Від іншого пасажира він чув запах алкоголю, запах бензину в якомусь ступені перебивав запах алкоголю, однак запах алкоголю він відчував. Він розмовляв з пасажиром, під час бесіди було зрозуміло, що пасажир вживав алкоголь. Йому невідомо скільки часу автомобіль знаходився на місці до моменту надання допомоги постраждалим. Коли вони приїхали на місце, там був фельдшер швидкої допомоги та працівники МНС, поліцейські. На місці було багато людей, скільки саме він сказати не може. Він оглядав ОСОБА_14 , переломи у нього не помітив, оскільки переломи бувають різними, тріщина також вважається переломом. Якщо у нього був відкритий перелом, то це він не догледів, але якщо це були тріщини, то людина з такими ушкодженнями може встати та піти, вони без рентгену не діагностуються. ОСОБА_14 самостійно доходив до автомобіля, у нього був нормальний тиск. ОСОБА_14 був вдягнутий, одяг приховував ушкодження. Водій була вдягнута в темний верхній одяг, одяг був мокрий, просякнутий бензином. У ОСОБА_14 одяг був не настільки мокрий, однак запах бензину від нього був відчутний. ОСОБА_14 повідомив про те, що він відчинив двері автомобіля і сам вибрався з нього, наскільки він пам`ятає. Коли вони приїхали на місце, після них ніхто не приїздив на місце, постраждалих з автомобіля ще не дістали. Коли постраждалі були в автомобілі, він спілкувався з ОСОБА_14 . Прізвище дівчини він дізнався з її паспорту, який дістали з сумки. ОСОБА_14 був у свідомості. Коли вони приїхали ОСОБА_14 був в автомобілі швидкої допомоги, він забрав його в свій автомобіль швидкої допомоги, а після того як дістали жінку, її також помістили до цього ж автомобіля та поїхали в м.Слов`янськ. Він не може з впевненістю сказати, що у постраждалих було отруєння, була алкогольна інтоксикація. Він вважає, що був запах алкоголю від жінки, оскільки він відчував цей запах з її ротової порожнини, це його суб`єктивна оцінка стану хворого. Він не пам`ятає, о котрій годині вони приїхали до лікарні, це було вночі, відомості про час містяться у картці, яка зберігається до теперішнього часу. В його присутності труп з автомобіля не діставали, він відразу поїхав після того, які дістали водія.

Експерт ОСОБА_64 суду пояснив, що він працює лікарем судово-медичним експертом в Слов`янському відділенні СМЕ. З обвинуваченою та потерпілими він не знайомий.

На питання представника потерпілих експерт пояснив, що ним проводилася СМЕ відносно ОСОБА_19 . Для дослідження йому надавався труп, протокол огляду автомобіля та протокол допиту свідка ОСОБА_46 та постанова про призначення експертизи. Протокол огляду трупу для дослідження йому не надавався. Після огляду фототаблиці до протоколу огляду місця події (а.к.п.15 т.3) експерт суду повідомив що у висновку обличчя трупу було блідо-синюшне, на фото інший колір (фото зроблені в нічний час), він його досліджував в морзі, при доброму штучному освітленні. Кістки черепа, кістки та хрящі носа на дотик цілі, про що зазначено у висновку, - це цитата з зовнішнього огляду, який проводиться за допомогою пальпації та візуального спостереження. Потім відбувся розтин, в тому числі черепу, досліджувався труп, де оглядалася цілісність кісток. В протоколі дослідження трупу стосовно черепа (внутрішнє дослідження) він зазначив, що кістки основи черепа цілі. Кістки та хрящі шийного відділення хребта він не міг дослідити при зовнішньому дослідженні (це неможливо), в кінці описової частини розділу органи грудної і черевної порожнин зазначено, що здійснено додатковий розріз, крововилів, пошкоджень спинного мозку у шийному відділі не виявлено. Крововиливи, що були виявлені у трупу (множинні крововиливи в тканинні оболонки очей, на слизовій оболонці стравоходу є однією з ознак отруєння бензолом. Наявність слизу в просвіті трахеї та крупних бронхів є нормальним явищем для будь-якого трупу, колір слизу бурувато-червоний свідчить про патологію внутрішніх органів - підвищену проникливість судин порівняно з живою людиною. Це підтверджує, що смерть настала швидко від отруєння. Вміст 150 мл рідини темно-червоного кольору у шлунку не характерно для будь-якої людини, вміст шлунку залежить від того, що людина вживала перед смертю. На його думку ця людина вживала якусь рідину, можливо, червоного кольору. На правій половині обличчя, на шиї справа, грудній клітці справа, правій руці, правій бічній поверхні живота, на правій нижній кінцівки, загальною площею приблизно 50 % поверхні тіла шкірні покрови рожево-червоного кольору, місцями відзначається відшарування епідермісу, що можна розглядати як сліди дії хімічної речовини. Ця речовина була встановлена під час судово-токсикологічного дослідження - це бензол та інші вуглеводні. Для того, щоб виникли такі пошкодження (відшарування епідермісу), достатньо приблизно декілька хвилин в просякнутому бензолом одязі. Отруєння супроводжувалося втратою свідомості. Серед інших виявлених тілесних ушкоджень таких, що супроводжувалися втратою свідомості, немає. Крововиливи під оболонки та речовину головного мозку, та інші крововиливи, виявлені в ході лабораторних досліджень, утворилися від токсичного впливу паливно-мастильних матеріалів. Травматичні механічні пошкодження (синці, садна) у трупу були, однак крововиливи з`явилися не внаслідок цих пошкоджень. Ці крововиливи за ознаками є ознаками отруєння бензолом, він в цьому впевнений, комбінацію отруєння з травматичними ушкодженнями виключає. Тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_19 утворилися приблизно в один проміжок часу, незадовго до настання смерті (менше доби). Характер та локалізація виявлених у ОСОБА_19 тілесних ушкоджень не виключає можливості їх виникнення в процесі ДТП в салоні автомобіля. Припускає, що труп лежав в автомобілі на правому боці. Смерть ОСОБА_19 настала за 8-12 годин до моменту дослідження трупу в морзі, після контакту з отруйною речовиною. Виявлені тілесні ушкодження трупу не могли утворитися посмертно, вони були спричинені прижиттєво. Садно має рожеве вологе дно - це характерно для тілесних ушкоджень, що утворилися до моменту смерті, не може бути утворене у трупу. Також це стосується ділянок взаємодії з хімічною речовиною, про це ж говорить і судово-гістологічне дослідження - повнокров`я судин внутрішніх органів з ознаками внутрішньо-судинного лейкоцитозу у легенях та підшлунковій залозі. Дія цих хімічних речовин на труп ОСОБА_19 не могла викликати морфологічні зміни органів, оскільки після смерті ці зміни не наступають, навіть якщо тіло перебуває в отруйній речовині. Відшарування епідермісу не може бути посмертно в цьому випадку з огляду на виявлені крововиливи. Отруєння ОСОБА_19 , що стало причиною смерті, відбулося дуже швидко, назвати конкретний проміжок часу не може, оскільки все залежить від кількості отруйної речовини, площі тіла, яка контактувала з отруйною речовиною. Від 1 сек. неможливо, від 30 сек. можливо. Отруєння ОСОБА_19 сталося після потрапляння на тіло паливно-мастильних матеріалів, до ДТП чи після йому невідомо. Ознаки про потрапляння в організм ОСОБА_19 проти його волі (насильницьким шляхом) бензолу та інших вуглеводнів відсутні. Ознаки переміщення трупу також відсутні, смерть ОСОБА_19 настала в салоні автомобіля чи ні, відповісти не може. Тілесні ушкодження, що утворилися від удару об виступаючі поверхні автомобіля, були наявні на трупі ОСОБА_19 , а саме в лобній ділянці справа садно та інші ушкодження, зазначені в частині пошкодження. Відбувся удар лобовою частиною голови об автомобіль. Ознак черепно-мозкової травми в даному випадку не було, удар її не спричинив. На одязі у ОСОБА_19 , який був пасажиром переднього сидіння, був виявлений бензол, пояснення іншого свідка-рятувальника в тій частині, що бензин стікав на задню поверхню, що фактично унеможливлювало потрапляння бензину на одяг ОСОБА_19 , пояснювати не може. Наявність бензолу встановлено в результаті судово-токсикологічного дослідження. В крові та сечі, вмісті шлунку трупу виявлений бензол, тобто внаслідок контактування з отруйною речовиною вона через шкіру потрапляє в кровообіг, а з кров`ю надходить до органів. Коли людина перебуває без свідомості вона не може наковтатися бензину, але короткий проміжок часу до втрати свідомості - може. Основний шлях потрапляння бензолу - це не через шлунок, а через шкіру. Під час дослідження він бачив одяг, весь одяг мав різкий запах бензину, пошкоджено було близько 50 % площі тіла. Він не перевіряв, чи обидва рукави куртки були просякнуті речовиною, які ділянки та якого розміру були просякнуті він також не перевіряв. Про наявність хімічних опіків у інших постраждалих в ДТП він дізнався від колег, які також проводили СМЕ в цьому провадженні. Зазначив, що людина з масою тіла понад 100 кг протягом короткого проміжку часу померла внаслідок дії отруйних речовин, а людина масою тіла 50 кг, яка перебувала в таких же умовах, не зазнала таких наслідків, у зв`язку з характером та площею контактування шкіри з отруйною речовиною, напевно, у однієї особи ці показники були значно більшими. Труп ОСОБА_19 був вдягнутий в зимову куртку, отруйні речовини чи могли потрапити через таку куртку сказати не може, він не експерт в одязі. Після отруєння ОСОБА_19 у нього відбулася втрата свідомості, порушення кровообігу та настала смерть від параличу дихального центра. Пульс при таких явищах до настання смерті прослуховується.

На питання сторони захисту експерт повідомив, що смерть настала за 8-12 год. до 11-00 год., коли було розпочато дослідження, тобто з 23-00 год. 10.12.2019 до 03-00 год. 11.12.2019. Чотири години - це звичайний, а не великий проміжок часу, встановлений за ознаками відновлювання кольору трупних плям, більш конкретно встановити неможливо. Пошкодження, зафіксовані на фото, долученому у судовому засіданні, чи характерні для хімічних опіків, сказати не може, оскільки судово-медична експертиза не проводиться за фотознімками. На фото він бачить жінку з якимись змінами на шкірі. Стан алкогольного сп`яніння чи посилює можливість отруєння парами бензолу стосовно ОСОБА_19 він не може пояснити, оскільки відсутні наукові дані щодо взаємодії цих двох речовин. Внаслідок отруєння парами бензолу могла настати кома, але настала смерть. Коли труп ОСОБА_19 доставили до моргу о 09-00 год., він не бачив, чи хтось його супроводжував, оскільки труп приймала молодша медична сестра. В крові окрім етилового спирту інших спиртів або наркотичних засобів не знайдено, тобто це свідчить, що незадовго до смерті людина вживала алкогольні напої. На момент смерті ОСОБА_19 знаходився у середньому ступені алкогольного сп`яніння, він не міг внаслідок сп`яніння втрачати свідомість.

Свідок ОСОБА_47 суду пояснив, що він працює рятувальником 38 ДПРЧ. З обвинуваченою та потерпілими не знайомий.

На питання прокурора зазначив, що в грудні минулого року неподалік від м.Святогірськ сталося ДТП, автомобіль Chevrolet Epica з`їхав з дороги та перевернувся, їх викликали. Коли вони приїхали на місце там вже був автомобіль швидкої допомоги та поліцейські. Разом з ним був начальник відділення, фельдшер та водій. На місце вони приїхали вночі, побачили автомобіль, заблокували його, щоб він не перевернувся, та почали витягувати живу людину з салону, з водійського сидіння. Ця жінка подавала ознаки життя, вона дихала. Вона не була пристебнута паском безпеки. На передньому пасажирському сидінні ще був чоловік, він не подавав ознак життя, був мертвий. В автомобілі швидкої допомоги знаходився ще чоловік, який чи вийшов ОСОБА_65 , чи йому допомогли вийти (він перебував на задньому сидінні в автомобілі) до їх приїзду. Коли діставали жінку з автомобіля вона схлипувала. В автомобілі відчувався дуже сильний запах алкоголю, на даху в салоні по лінії заднього сидіння була пляшка недопитої горілки. На тому місці де розташовувався труп, наскільки він пам`ятає, була ще пляшка шампанського. В автомобілі також був запах бензину. Коли дістали жінку з автомобіля, її відразу віднесли до автомобіля швидкої допомоги, до того як її дістали надавати медичну допомогу жінці було неможливо. Одяг жінки був вологий, не може сказати чи надходив конкретно від жінки специфічний запах, повсюди був запах бензину та спирту. Працівник швидкої допомоги повідомив, що пасажир на передньому сидінні помер, тому вони чекали на експерта, оскільки не уповноважені були його дістати до того, як його мав оглянути експерт. Після того як експерт оглянув труп, вони його витягли з автомобіля. На трупі він бачив велику гематому на лобній частині голови, інших ушкоджень він не бачив, не роздивлявся його. У жінки він не бачив тілесні ушкодження, іншого потерпілого, що був в автомобілі швидкої допомоги, він не бачив. Він не знає чи був від дівчини запах продуктів розпаду етанолу.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що в той час по всій трасі видимість була 20-30 м. попереду, адже був сильний туман. Вони виїхали до м.Слов`янська в бік м.Святогірськ, весь час була недостатня видимість, їхали близько 20-30 хвилин. Дорожнє покриття було вологе, інших опадів не було. В бригаді разом з ним був водій ОСОБА_66 , ОСОБА_67 та ОСОБА_68 . ОСОБА_69 є ОСОБА_68 , фельдшер у складі бригади є завжди. Він не встановлював відсутність ознак життя у пасажира, що був в автомобілі, йому про це сказав працівник швидкої допомоги. Чи оглядав ОСОБА_68 цього пасажира він не пам`ятає. Гематома на трупі була діаметром близько 3-х см., крововиливів та видимих ран не було. Жінка не була доступна продуктивному контакту, вона на питання не відповідала. Йому невідомо, чи була вона в свідомості, він їй питання не ставив. Під час проведення рятувальних заходів їй не потрібно було нічого робити, він до неї не звертався, вона в цей період ні з ким не розмовляла. Такої ознаки як порушення координації, він не виявив, не пам`ятає, чи були блювотні маси на тілі жінки. Рятувальні заходи щодо жінки тривали близько 40-60 хвилин, під час проведення цих заходів бензин не продовжував витікати, він накопичився в сидінні (заднє, за пасажиром), яке було мокре та виділяло сильний запах. Витікання бензину він не бачив, відчував сильний запах. Від чого був вологий одяг у жінки йому невідомо, можливо від погодних умов (на вулиці було сиро), можливо потрапив сніг. Одяг не був просякнутий бензином, оскільки він особисто оглядав салон на предмет наявності бензину, на стелі бензину не було, він був в сидінні, з якого крапав. На передні місця водія та пасажира бензин не дотікав.

На питання сторони захисту свідок пояснив, що чи виконували якісь дії з автомобілем до їх приїзду поліцейські та медики йому невідомо. Фельдшер був у складі бригади для надання допомоги для деблокування людини. Він не пам`ятає, о котрій годині вони прибули, виклик надійшов близько 02-00 год., про виклик повідомив диспетчер. Скільки часу минуло з моменту ДТП до їх приїзду сказати не може. Він особисто діставав жінку з автомобіля, після чого її поклали на ноші швидкої допомоги, та віднесли до автомобіля швидкої допомоги. Лікар або фельдшер зі швидкої допомоги оглядали її відразу після того, як дістали з автомобіля, та сказав, щоб її помістили в автомобіль швидкої. Будь-яких відомостей про стан жінки лікар не повідомляв. Верхній одяг жінки (коротка шуба) був вологим. Сильний запах алкоголю та бензину був в автомобілі, він може відрізнити запах спирту від запаху продуктів розпаду етанолу, в автомобілі було чутно саме запах продуктів розпаду етанолу. Пляшка горілки була неповна, але закрита. Жінка не була пристебнута пасом безпеки, якби вона була пристебнута, вона б померла на місці, її врятувало саме те, що вона була не пристебнута. Фотофіксацію вони не здійснювали. ОСОБА_19 був пристебнутий пасом безпеки. На цю ділянку дороги він виїжджав вперше, припускає, що чув і про інші ДТП, що відбувалися на цій ділянці дороги. Він звернув увагу на пляшки, оскільки вони йому заважали коли він ламав водійське сидіння. Коли він підійшов до автомобіля водій знаходилася на даху перевернутого автомобіля, головою впершись в стелю, ноги лежали на ній. До їх візиту пожежний автомобіль вже був, вони чергували, щоб не відбулося загоряння. Водія діставали з автомобіля через задні ліві двері, водійські двері були відчинені, можливо тоді, коли він ламав сидіння, хтось відчинив водійські двері. Щодо стекол в автомобілі він не пам`ятає, в якому стані вони були. Коли діставали труп, його одяг був вологим, в такому ж стані як і одяг водія. Він не пам`ятає хто викликав пожежних, він займався своєю роботою. Коли діставали водія та труп бензин не витікав. Акумулятор вимикали після того як дістали водія, відразу було складно його вимкнути, оскільки йому знадобилося вирити яму, щоб дістатися акумулятора. Коли вони поїхали з місця вже світало, вони чекали на експерта, після його візиту дістали труп, на цьому їх дії завершені. Експерт приїхав самостійно, за слідчого йому невідомо. Труп мали забрати поліцейські, які були на місці коли вони поїхали. В розташування частини вони повернулися о 06-00 год. - 06-30 год. Він нікого не розпитував про події, йому невідомо хто перший приїхав на місце ДТП.

Свідок ОСОБА_70 суду пояснив, що він працює фельдшером виїзної бригади швидкої допомоги. З обвинуваченою та потерпілими він не знайомий. Дату він не пам`ятає, у грудні 2019 в нічний час надійшов виклик щодо ДТП, яке відбулося біля стели в районі розважального комплексу Стрекоза. Вони негайно виїхали з водієм, це місце б вони не помітили, якби там не був присутній сторонній чоловік, що їх викликав. Цей чоловік повідомив, що він проїжджав повз коли з темряви почув гучну музику. На узбіччі в лісі зупинилися, також почули гучну музику, на місці була суцільна темрява, лише магнітофон трохи освітлював салон. Водійське скло було або розбите або відчинене. Він підійшов до автомобіля, за допомогою світла телефону виявив, що в салоні знаходяться жінка водій та чоловік на пасажирському сидінні, почав звертатися до них, але жоден з них не виявляв ознак життя. Відразу визначити чи вони живі було неможливо. На його звернення почав стогнати хлопець, що лежав на задньому сидінні, він був залитий бензином, напевно інтоксикація у нього вже почалася. Він не став чекати на ОСОБА_71 та втрачати час, взяв балонний ключ, виламав задні двері та дістав пасажира з заднього сидіння, якого помістив в свій автомобіль, дав йому кисень. У нього з`явився доступ до жінки водія, він дістався до неї, розвернув її обличчя, побачив, що вона без свідомості, просвітив на зіницю, побачив, що є реакція на світло. Дістати її не мав можливості, вона була стиснута. Коли дочекався ОСОБА_71 , вони почали займатися розблокуванням водія, яка висіла в автомобілі вниз головою. Коли спробували дістати дівчину, у неї почалася рвота, він був поруч та почув, як вона хрипить, оскільки почала захлинатися рвотними масами. Він заліз в автомобіль, звільнив її дихальні шляхи. Працівники МНС відсунули сидіння та з`явилася можливість її дістати. Заздалегідь він викликав бригаду швидкої допомоги зі ОСОБА_72 , прибула бригада. Хлопець, якого він першим витяг з автомобіля, після надання кисню став більш адекватним та контактним, підійшов до нього, намагався йому допомагати. Після приїзду бригади швидкої він передав цього хлопця лікарям та розповів ситуацію по ньому. Дівчину дістали вже після прибуття бригади швидкої, це зайняло багато часу. На ношах дівчину водія поклали в бригаду швидкої, яка відразу поїхала з місця, як він розуміє допомога вже надавалася під час руху. Він залишився здійснити констатацію смерті чоловіка, оскільки під час всіх вищезазначених дій було зрозуміло, що він помер, ознак життя він не подавав. Констатацію він робив вже в автомобілі, протягом тривалого часу його не могли дістати. Він заліз в автомобіль через водійську сторону, перевірив чоловікові зіниці, які на світло не реагували, тактильно він вже почав холонути. Він не став чекати поки труп дістануть з автомобіля та поїхав з місця. Коли їхав на наступний виклик повз це місце, зупинився та побачив, що чоловіка витягли, тіло знаходилося біля автомобіля.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що там була підвищена вологість та туман, видимість була стандартна якщо їхати з ввімкненим якісним дальнім світлом. Снігу не було, на туман (чи його скупчення) він уваги не звертав. З дівчиною він не спілкувався, вона була неконтактна, перебувала у безсвідомому стані весь час, коли він її бачив. Коли у неї почалася рвота вона навіть не реагувала на це. Запаху алкоголю чи будь-якого іншого запаху від дівчини він не чув, там всюди був стійкий запах бензину. Але він бачив в салоні автомобіля пляшку горілки 0,5 л., наповнену наполовину. Він не пам`ятає, чи був запах алкоголю від рвотних мас жінки, був дуже сильний запах бензину на місці, особливо був залитий хлопець, що був на задньому сидінні. На його думку в закритому приміщенні було б чутно чи був запах алкоголю від жінки, якби він її віз в автомобілі швидкої допомоги, він би міг відповісти на це питання. Одяг жінки не був просякнутий бензином, бензином був просякнутий одяг хлопця, що знаходився на задньому сидінні, під баком. Там не було все залито бензином. У пасажира він виявив гематому на лобі приблизно по центру, ближче до верхньої волосистої частини голови, розміром приблизно з коробку сірників. Ран, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею, він не пам`ятає. Біля голови була пляшка, чоловік був не пристебнутий пасом безпеки, тому знаходився між сидінням та торпедою, він був стиснутий металом. Він займався пасажиром з переднього сидіння ще до того як констатував смерть, а конкретно констатував розширені зіниці очей, позитивний симптом білоокого, що означає, коли людині надавити на очне яблуко, зіниця стає продовгуватою як у кота. Цей симптом з`являється щонайменше за 15-30 хвилин після смерті, та є стовідсотковим симптомом смерті мозку. Окрім того, тактильно він був значно холодніший, ніж живі постраждалі. Також він перевірив сонну артерію, у нього був доступ до лівої руки, пульсація була відсутня. Він приїхав на місце після 22-00 год., більш конкретніше сказати не може. З моменту коли він приїхав на місце до моменту, коли він дістався до пасажира на передньому сидінні, минуло не менше півгодини, десь приблизно година. На момент приїзду на місце ДТП, на його думку, пасажир вже був мертвий, він не дихав (жінка дихала), обличчя пасажира було розвернуто до нього, першим в доступі, він світив йому телефоном в обличчя, очі у нього були відкриті, реакції на світло не було, зіниці були розширені. Цей чоловік був трупом на момент його приїзду на місце та первинного візуального огляду. Травма голови у чоловіка була свіжа, на його думку травму він отримав внаслідок ДТП. На його думку, травма голови або перелом шийних хребців могли потягти за собою втрату свідомості, можливо людина просто була у стані сп`яніння, варіантів багато. Він не бачив тілесних ушкоджень, які могли утворитися після смерті, навіть тоді, коли вже вранці проїжджав повз та зупинився. Хімічних опіків на тілі загиблого він не бачив, загиблий був вдягнутий в темний светр, штани, наскільки він пам`ятає, куртки на ньому не було. Оголені місця з-під одягу були доступні для огляду, це кісті рук, обличчя, голова. Він не пам`ятає, чи був одяг цього пасажира просякнутий бензином, на ньому була темна одежа, плям він не бачив, запах бензину був сильний. На момент його присутності сильного витіку бензину не було, одяг хлопця з заднього сидіння був точково в плямах бензину, він не був весь суцільно ним залитий. Він оформлював карту виїзду констатації смерті, а карти по живих постраждалих оформлював лікар, якому він їх передав.

На питання сторони захисту свідок повідомив, що виклик надійшов до диспетчерської служби м.Слов`янська, йому інформацію передано мобільним зв`язком. Людина, яка викликала швидку допомогу, проїжджала повз, зупинилася, побачила ДТП, та дочекалася їх приїзду. Хто викликав поліцію йому невідомо. Наскільки він пам`ятає автомобіль цієї людини схожий на Рено Канго білого кольору. На місце ДТП вони приїхали першими після того чоловіка, який викликав швидку допомогу. Потім приїхала пожежна служба, працівники МНС та згодом він викликав лікарську бригаду. Поліція приїхала в його присутності. Впродовж півгодини всі зібралися на місці. Коли він підійшов до автомобіля він побачив перевернуте водійське сидіння, хто в ньому знаходиться - було не видно, позаду на даху лежав чоловік, та побачив голову, розвернуту в його бік. Він намагався говорити з цією особою, але він не реагував, він світив йому в обличчя, але зіниця на світло не реагувала. Потім він з ним не контактував поки не отримав доступ, після того як дістав хлопця з заднього сидіння. На його думку невідомо скільки часу вони перебували в перевернутому автомобілі, тобто о котрій годині відбулося ДТП, тому нічого говорити про час смерті він не може. На момент констатації смерті він був мертвий щонайменше 15-30 хвилин, але оскільки зіниця не реагувала на світло раніше, то вже на момент візуального огляду він був мертвим щонайменше 10-15 хвилин. Чоловік, який проїжджав повз, не бачив події ДТП, тому скільки часу минуло з моменту ДТП до того, як повз проїжджав цей чоловік, сказати ніхто не може, з врахуванням того, що з дороги перевернутий автомобіль видно не було, лише було чутно музику. Відомості про цього чоловіка, який викликав швидку, зафіксовані, він же сказав, що викликав і поліцію. Він перебував на місці ДТП 1,5-2 години, не менше. Після того як забрали живих постраждалих, у нього з`явився доступ до трупу, він здійснив констатацію та поїхав. Конкретного місця виклику не повідомляли, повідомили, що це район стели, коли вони під`їхали туди (освітлена ділянка місцевості), побачили, що поруч нікого немає. Проїхали далі цього місця, їхали з м.Святогірськ. Він перебував на території амбулаторії № 9 м.Святогірська, коли отримав повідомлення про виклик, відстань до місця ДТП складала 1,5 - 2 км. З моменту виклику за 2-3 хвилини він вже був на місці, вони приїхали разом з водієм. Чоловік, який викликав швидку, дочекався працівників поліції, після чого поїхав з місця. Він побачив перевернутий автомобіль, в якому не було скла з боку водія, автомобіль наполовину був в землі. Чоловік, який викликав швидку, до перевернутого автомобіля не підходив, запах бензину його дуже бентежив, тому він перебував на узбіччі. Він не може сказати через який проміжок часу приїхали поліцейські, все відбувалося швидко, впродовж до 30 хвилин вже всі зібралися. Для нього було очевидним, що потерпілий з заднього сидіння потребував кисню у зв`язку з отруєнням бензином, дівчину спочатку не було можливості дістати з автомобіля, а коли дістали - то відразу передали лікарю. Він брав участь коли її діставали з автомобіля, тримав її шию, щоб вона не зламалася, фіксував голову, вона висіла донизу головою, була затиснута між водійським сидінням, кермом та торпедою. Водій була, напевно, пристебнута пасом безпеки, а пасажир на передньому сидінні - ні. На його думку, якби водій не була пристебнута, вона б померла на місці також. Вони зривали чи зрізали пас, він не пам`ятає точно. Завдяки пасу жінка зависла на сидінні і її не затиснуло головою під торпеду. Коли він діставав з автівки першого пасажира, він у водія автомобіля швидкої допомоги взяв балонний ключ та спробував вирвати двері, які були погнуті. Якби він це не зробив, пасажир міг би також померти. Коли водій перебувала в автомобілі більш довгий час, ніж пасажир, якого дістали першим, її життю нічого не загрожувало. Він дав кисень цьому пасажиру, оскільки був впевнений, що у нього інтоксикація, там був бензин, він був залитий бензином, в тому числі голова, дихав парами бензину. Водію кисень був не потрібен, оскільки на ній не було бензину. Припускає, що їй також міг бути потрібен кисень, але йому невідомо, яку саме допомогу їй надавали. Коли він бачив водія, вона перебувала без свідомості повністю, у неї був коматозний стан, навіть коли почалася рвота, реакції у неї не було жодної. На його думку такий стан у водія міг бути наслідком травми, або чого завгодно. Діставати пасажира було неважко, він не був пристебнутий, головне було відчинити двері, він стогнав, свідомість у нього була плутана. Вони з водієм його взяли під руки, посадили в автомобіль швидкої та він дав йому кисень. Він вів бесіду з цим хлопцем коли хлопець після кисню вже вийшов з автомобіля та намагався йому допомагати, він майже силою помістив його знову до автомобіля, щоб він не наближався до перевернутого автомобіля. Він запитував у хлопця про алкоголь, конкретно розмови він не пам`ятає, але він сказав, що алкоголь вживали всі, хто був в автомобілі, і водій також, вони колеги. Коли приїхала лікарська бригада, він передав цього хлопця лікарю, хлопець самостійно вийшов з автомобіля, на його думку він не сильно постраждав, пам`ятає, що скаржився на головний біль. Після нього на місце приїхали пожежні - або МНС зі Слов`янська, або пожежні зі Святогірська. З чоловіком, який викликав швидку, вели бесіду поліцейські, які приїхали зі Святогірська. Він був присутнім коли приїхали працівники поліції зі ОСОБА_72 , коли був експерт його на місці вже не було. Водія помістили до автомобіля швидкої допомоги зі ОСОБА_72 , де був лікар ОСОБА_73 , який нею і займався. Він поїхав з місця оскільки у його присутності більше не було необхідності, це було вночі. Коли він проїжджав повз на наступний виклик також ще було темно, але вже починало світати, можливо було 04-00 - 05-00 год. В картці виїзду зазначений час надходження виклику, час прибуття на місце, час закінчення виклику та час повернення, також в картці виклику має бути зазначено, хто здійснив виклик. Ці картки перебувають в архіві швидкої допомоги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_74 пояснив що з обвинуваченою та потерпілими він не знайомий.

На питання прокурора свідок зазначив, що він незнайомий з присутніми в судовому засіданні. Він працює лікарем травматологом, вночі, коли він перебував на чергуванні, до нього швидкою медичною допомогою після ДТП (зі слів фельдшера) доставили жінку та чоловіка. Він не пам`ятає чи були вони в свідомості. Це була прохолодна пора року. Він здійснював їх огляд, рентгенографію. Він не пам`ятає чи були виявлені якісь тілесні ушкодження у потерпілих. Нічого йому не запам`яталося особливого, незвичного. Здається, жінка була госпіталізована, а якщо вона була госпіталізована, він заповнював історію хвороби. Коли осіб доставляють після ДТП, медична сестра має обов`язково відібрати біологічний матеріал, він надає відповідні вказівки. У жінки брали кров на аналіз. Він не пам`ятає чи був від цих постраждалих запах алкоголю або іншої речовини. На чергуванні з ним в той день була медична сестра ОСОБА_75 . В подальшому біологічні зразки передаються до наркології на дослідження. Він не пам`ятає чи самостійно зайшли в приймальне відділення ці постраждалі, чи їх на ношах занесли.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що в подальшому ці постраждалі перебували з ним лише до кінця зміни, він з ними контактував лише коли їх доставили до лікарні. Стосовно стану цих пацієнтів в подальшому він з колегами не говорив. Після надання свідку для огляду довідки № 204 (а.к.п.43 т.3) він повідомив, що довідка засвідчена його підписом, він підтверджує наявність встановлених ним діагнозів. Гостра алкогольна інтоксикація ним була встановлена під питанням, це свідчить про те, що на момент огляду пацієнтки її зовнішній стан, можливо пари алкоголю у видихаємому повітрі, стан слизових оболонок, млява поведінка, змусили його встановити такий діагноз. Пацієнтка далі перебуває у відділенні, знаходиться під спостереженням, а за декілька днів мав надійти результат аналізу. Це попередній діагноз. У разі наявності ознак сп`яніння такий діагноз ставиться під питанням, остаточний діагноз встановлюється після дослідження біологічних зразків. Наявність цього запису стверджує про те, що на момент огляду він бачив певні ознаки алкогольного сп`яніння.

На питання сторони захисту свідок повідомив, що він не пам`ятає, чи був від постраждалих запах бензину. Протокол огляду на стан сп`яніння зазвичай складається, в даному випадку також складався. Йому невідомо який був результат аналізу.

Після надання свідку для огляду протоколу медичного огляду (а.к.п.235 т.2) свідок пояснив, що за результатами аналізу він встановив діагноз гостра алкогольна інтоксикація. Такий протокол без результатів аналізу він скласти не міг. Також з урахуванням первинного огляду лікаря (з історії хвороби), де зазначено про стан пацієнта, його орієнтування в місці, стан свідомості, зовнішній вигляд. Відомості, викладені в цьому протоколі, встановлені на підставі огляду та аналізу. Бланк форми протоколу № 50 йому був наданий молодшим медичним персоналом, йому невідомо, що він втратив юридичну силу на момент огляду. Чи бланк протоколу заповнювався в присутності якихось інших осіб, він сказати не може, не пам`ятає. Він підтверджував свою кваліфікацію щодо освідування на стан сп`яніння на курсах хворих на зловживання алкоголем. Йому невідомо чому протокол не надавався для підпису пацієнту. Незаповнені рядки в протоколі містяться в тій частині, оскільки вони є неактуальними для конкретного пацієнта. Він не міг занести в протокол дані по аналізу крові до того часу, як вони надійшли.

На питання суду пояснив, що ним були виявлені ознаки, які відображені в протоколі, а саме: поведінка замкнута, загальмована, продуктивному мовному контакту не доступна, скарг не виказує, на задані питання адекватно не відповідає, порушена артикуляція, кожні покрови нормального забарвлення, на момент огляду самостійно не переміщується, команди не виконує, при диханні в повітрі з`являється запах алкоголю. Результат аналізу крові на алкоголь в протоколі не зазначений, оскільки він з`являється протягом декількох днів, на момент заповнення протоколу у нього не було можливості внести до протоколу результати.

Свідок ОСОБА_76 суду пояснив що він працює фельдшером рятувального відділу 38 ДПРЧ. З обвинуваченої та потерпілими він не знайомий.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що він брав участь у проведенні рятувальних заходів щодо ДТП, що відбулося 11.12.2019. Він не пам`ятає о котрій годині надійшов виклик, це було вночі. Надійшло повідомлення про ДТП диспетчеру, пролунав сигнал тривоги та виїхали на місце ДТП, що розташовувалося дорогою до м.Святогірськ. Дощу в ту ніч не було, був невеликий туман по трасі. Прибувши на місце ДТП, він побачив перевернутий автомобіль та двох постраждалих - чоловіка та жінку. Почали здійснювати рятувальні заходи, спочатку дістали жінку, оскільки до неї було легше дістатися та вона подавала ознаки життя. Жінку він розпитував про те що відбулося, вона погано розмовляла, не могла конкретно нічого відповісти. На його думку такий стан жінки міг бути обумовлений травмою голови. Від цієї жінки він не чув запах алкоголю, чув такий запах в автомобілі, який був змішаний з запахом бензину, оскільки після ДТП витікав бензин. Жінка намагалася рухатися, вона була в свідомості, у неї була млява мова, що є характерним як для черепно-мозкових травм, так і для стану алкогольного сп`яніння. Блювотних мас у жінки він не бачив. Жінка виконувала команди, коли її попросили відсунутися, вона намагалася це зробити. Коли він бачив її в автомобілі, вона не була пристебнута, припускає, що її могли звільнити від паса безпеки до того, як він її побачив. Жінка перебувала на водійському сидінні, вона не була затиснута (ані ноги, ані руки), до неї не могли дістатися, оскільки довго відчиняли двері. У неї була можливість переміщатися по салону автомобіля. Після того як розблокували двері жінку дістали поклали на ноші та передали працівникам швидкої медичної допомоги. На той момент коли вони приїхали вже була одна бригада швидкої допомоги. Під час проведення рятувальних заходів вони спілкувалися, стало відомо, що чоловік без ознак життя, про жінку нічого не говорили. Чоловік знаходився на передньому пасажирському сидінні, він сидів на кріслі, був перевернутий. Чи був він пристебнутий, не пам`ятає. Припускає, що пас безпеки могли перерізати його колеги, він їх не перерізав. Чоловік був затиснутий, він допомагав його витягувати. Він не встановлював відсутність ознак життя у чоловіка, оскільки на місці були працівники швидкої допомоги. Візуально він бачив відсутність дихання, у нього не було пульсу, пульс він перевіряв самостійно. У чоловіка були наслідки удару головою у виді гематоми в лобній та скроневій ділянці розміром з монету номіналом 1 грн., яку він виявив візуально. Він припускає, що міг бути травмований шийний відділ хребта чоловіка, але голова його знаходилася в природному положенні. Бензин крапав з нижньої частини автомобіля, яка знаходилася вгорі, бензин був по всьому салону автомобіля, було чутно його запах та видно як він крапав і з водійського, і з пасажирського боку, також на задньому сидінні.

На питання прокурора свідок повідомив, що окрім жінки та чоловіка, що перебували в автомобілі, інших потерпілих не було. Йому повідомили, що була і третя особа, яку забрали раніше, він її не бачив. Він притримував жінку під голову та шию, щоб уникнути травм, а його колеги тримали її за руки та ноги, діставали з автомобіля, після чого поклали на каталку, вона була у свідомості. Під час цих заходів вона не скаржилася на біль. Одяг чоловіка та жінки був вологим. Чи відчував він запах бензину від одягу жінки він сказати не може.

Свідок ОСОБА_77 суду пояснив що він працює поліцейським СРПП Слов`янського ВП. З обвинуваченою та потерпілими він в родинних та неприязних відносинах не перебуває.

На питання представника потерпілих свідок пояснив, що минулого року на виїзді з м.Святогірськ в напрямку с.Богородичне відбулося ДТП. Від чергового Слов`янського ВП надійшов виклик щодо ДТП з постраждалими. Чи повідомляли про наявність загиблих він не пам`ятає, пам`ятає, що повідомили про перевернутий автомобіль Епіка на узбіччі. Вони виїхали з м.Слов`янська на місце ДТП з напарником, ким саме не пам`ятає. Був туман по всій трасі, видимість була дуже погана, він керував патрульним автомобілем, їхав з ввімкненим спец.сигналом та ближнім світлом фар. Безпечна швидкість для руху складала 40 км/год. Коли вони прибули на місці ДТП там був наряд поліції з м.Святогірськ, МНС та один автомобіль швидкої допомоги. Автомобіль перебував за межами проїзної частини, навіть не на узбіччі, а в лісополосі, перевернутий колесами догори. Перебуваючи на відстані, він бачив, що в автомобілі знаходилася жінка, більше він нікого не бачив. Наскільки він пам`ятає, на задньому сидінні був пасажир, з яким вони спілкувалися та намагалися з`ясувати прізвище загиблого. Про наявність загиблого їм повідомили поліцейські з м.Святогірська. Більшість часу він перебував на узбіччі для забезпечення безпеки дорожнього руху та збереження місця ДТП. Через погодні умови вони та інші служби, що були на місці, ввімкнули спеціальні сигнали на службових автомобілях. Він бачив як працівники МНС вирізали частини автомобіля, щоб дістати жінку, після того як її дістали вона сіла в автомобіль швидкої допомоги. Чи вона сама сіла до автомобіля він не бачив. Він її близько не бачив, з нею не спілкувався. Він спілкувався з поліцейськими, про стан жінки вони йому нічого не повідомляли. Коли швидка допомога забрала живих постраждалих, він перебував біля автомобіля та бачив як загиблого дістали з автомобіля та поклали на землю. Він підходив до трупа, він не пам`ятає в що був одягнутий труп, наявність тілесних ушкоджень на ньому він не пам`ятає. Живий потерпілий назвав прізвище та ім`я загиблого, місце мешкання він не назвав. Він приїжджав на місце ДТП з ОСОБА_78 - це його напарник. Він не може точно сказати чим саме займався ОСОБА_78 , він також забезпечував безпеку дорожнього руху, вони стояли з обох боків дороги. Він не пам`ятає, чи підходив ОСОБА_78 до автомобіля на місці ДТП, чи він з кимось спілкувався.

На питання прокурора зазначив, що від пасажиру, який перебував на задньому сидінні, був наявний запах алкоголю.

На питання сторони захисту свідок повідомив, що йому невідомо, хто прибув на місце ДТП першим. На місці ДТП приватних транспортних засобів не було, лише службові. Їх змінила інша група, яка заступила на чергування о 07-00 год., та прибула на місце для забезпечення охорони місця ДТП. Йому невідомо хто викликав поліцію. Він не виїжджав на це місце за викликом про ДТП до цих подій та після, про інші ДТП на цьому заокругленні дороги йому відомо зі слів інших осіб.

На питання суду свідок зазначив, що підтверджує, що події мали місце 11.12.2019. На місці він перебував до 07-30 год. - 08-00 год., весь час здійснював забезпечення безпеки дорожнього руху.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту експерт ОСОБА_79 суду пояснив, що з потерпілими та обвинуваченою не знайомий. Відомості про ДТП йому відомі з постанови про призначення експертизи. ДТП відбулося в нічний час. Зі змісту постанови про призначення експертизи вбачається, що видимість необмежена. Оцінка діям водія ОСОБА_16 не надавалася згідно п.12.2 ПДР оскільки така оцінка здійснюється лише у разі зазначення у вихідних даних про обмежену видимість, таких відомостей у постанові не зазначено. Видимість встановлюється візуальним шляхом, питання встановлення видимості не є компетенцією експерта. Видимість з робочого місця водія з метеорологічною видимістю під час експертного дослідження не порівнювалася, це питання виходить за межі компетенції експерта, це має робити слідство та суд. ДТП сталося на заокругленні дороги, чи має значення для оцінки дій водія на якій відстані вказане заокруглення вона могла виявити та зреагувати на зміну дорожньої обстановки, він відповісти не може, це питання виходить за межі його компетенції. Стан дорожнього покриття (сухий або мокрий) та коефіцієнт зчеплення шин з дорожнім покриттям не стосуються проведеної ним експертизи, це загальні питання. Ці питання не були поставлені йому на розгляд, вони не стосуються його дослідження. У висновку він зазначив, що ОСОБА_16 мала вибрати безпечну швидкість не більше 90 км/год., тому що за межами міста згідно ПДР дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км/год. Порушення п.12.1 ПДР має місце коли автомобіль виїжджає за межі проїзної частини дороги, порушення 10.1 ПДР - коли поздовжня вісь автомобіля відхиляється від поздовжньої вісі дороги (зміна напрямку руху). Пункт 10.1 не передбачає свідомі чи несвідомі дії водія, він передбачає зміну напрямку руху. Автотехнічна експертиза не розглядає питання щодо того, чи умисно чи не умисно водій виїхала за межі руху, це повноваження слідства та суду. Експертиза розглядає дії водія як дії оператора, який керує автомобілем, вона вирішує лише відповідність дій вимогам ПДР. Він у висновку зазначив, що дії водія не відповідали п.10.1 та п.12.1 ПДР України, оскільки ці пункти не можуть застосовуватися окремо, адже автомобіль не може виїхати за межі проїзної частини дороги, якщо поздовжня вісь автомобіля при русі відповідає поздовжньої вісі дороги. Дії водія були такими, що не відповідали п.10.1 та п.12.1 ПДР, що і призвело до виїзду автомобіля за межі проїзної частини. Те, що у висновку зазначено, що водій повинна бути уважною, не відволікатися від керування, слідкувати за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну, не свідчить про те, що водій не була уважною, відволікалася від керуванням та не стежила за дорожньою обстановкою. У вихідних даних для експертизи було зазначено про необмежену видимість, сухе дорожнє покриття, якби у вихідних даних було зазначено про обмежену видимість та вологе дорожнє покриття він не може сказати чи вплинуло б це на його висновки, для того щоб відповісти на це питання слід провести окреме експертне дослідження. Під час проведення експертизи окрім постанови слідчого він досліджував інші матеріали з кримінального провадження. Він як експерт не вправі самостійно відшукувати вихідні дані, він працює з постановою про призначення експертизи. З клопотанням до слідчого він не звертався, оскільки зазначених вихідних даних йому було достатньо для надання висновку. До компетенції експерта не входить встановлення механізму ДТП, він встановлюється слідством чи судом, експертним шляхом можливо лише перевірити вже встановлений механізм. Під час слідчих експериментів він на місце ДТП не виїжджав, з матеріалів справи йому невідомо чи виїжджав інший експерт на ДТП.

На питання представника потерпілих експерт пояснив, що невідповідність дій водія ОСОБА_16 вимогам ПДР виявилася в тому, що було допущено відхилення поздовжньої вісі автомобіля від поздовжньої вісі проїзної частини, що призвело до виїзду автомобіля за межі проїзної частини. Такі дії водія перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, про що зазначено у висновку. В умовах будь-якої видимості водій мав керувати транспортним засобом так, щоб це було безпечно, і не виїжджати за межі проїзної частини дороги. Під час проведення експертизи технічного стану транспортного засобу ним не досліджувався бензобак автомобіля, таке питання не ставилося.

З протоколу огляду місця ДТП від 11.12.2019, схеми та фототаблиці до нього вбачається, що о 05-10 год. 11.12.2019 р. слідчим було проведено огляд місця події на 8 км. + 400 м. автодороги Слов`янськ - Святогірськ. Оглядом встановлено, що ДТП відбулася на автодорозі з заокругленням вліво по ходу руху з боку м.Святогірськ, дорожнє покриття асфальтобетонне, мокре, шириною для двох напрямків, ширина проїжджої частини 3,0 м., ширина узбіччя 3,3 м. На проїжджій частині нанесені лінії розмітки п.1.1 ПДР, до проїжджої частини праворуч та ліворуч примикає лісосмуга, узбіччя. Ділянка дороги неосвітлена. Транспортний засіб марки Chevrolet Epica LA69L розташований за межами проїжджої частини, перевернутий догори на дах, слідів гальмування не виявлено, транспортний засіб прямував в бік м.Слов`янська, виявлено сліди зіткнення з деревом. Також слідчим виявлено труп ОСОБА_80 , який розташований сидячи на передньому пасажирському сидінні автомобіля Chevrolet Epica, та оглянуто транспортний засіб, який має пошкодження даху, капоту, дверей. В ході огляду місця події вилучено автомобіль Chevrolet Epica, державний номер НОМЕР_2 (а.к.п.1-15, т.3).

11.12.2019 о 16-00 год. в приміщенні КМП МКЛ м.Слов`янська було затримано ОСОБА_16 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у відповідності до положень ст.208 КПК України (а.к.п.51-56, т.3). Ухвалою слідчого судді від 13.12.2019 до ОСОБА_16 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці (а.к.п.57-58, т.3).

Ухвалою слідчого судді від 16.12.2019 накладено арешт на автомобіль марки Chevrolet Epica LA69L ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_29 , із забороною користування та відчуження цього майна (а.к.п.27, т.3).

Ухвалою слідчого судді від 26.12.2019 надано дозвіл слідчому на проведення огляду транспортного засобу Chevrolet Epica LA69L ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_29 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, фіксації технічного стану транспортного засобу (а.к.п.80, т.3).

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 03.01.2020, слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2019 проведено огляд автомобіля Chevrolet Epica LA69L ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 . В ході огляду встановлено, що кузов автомобіля пофарбований в сірий колір, виявлено дві групи пошкоджень, що різняться за напрямком місця розташування. Перша група пошкоджень локалізована в нижній центральній частині підлоги і характеризується напрямком деформуючого зусилля знизу вверх відносно кузову автомобіля. Друга група пошкоджень розташована по всій площі кузову автомобіля і характеризується різноспрямованим напрямком деформуючого зусилля, окремо з яких необхідно виділити зверху вниз, що призвело до вдавлення даху із зовні всередину салону. По всій деформованій поверхні мають місце тертя, подряпини та відшарування лакофарбового покриття до металу, а також наявні фрагменти нашарувань речовини сірого та коричневого кольору, схожої на ґрунт (а.к.п.83-85, т.3).

З висновку експерта № 728 від 23.01.2020 вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_80 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлене гостре отруєння паливо-мастильними матеріалами: бензолом та іншими вуглеводнями з гіперемією шкіри та ділянками відшарування епідермісу правої половини тіла, що призвело до набряку головного та спинного мозку, утворилося внаслідок потрапляння в організм отруйних речовин через шкіру, внаслідок її безпосереднього контакту з одягом, просоченого паливно-мастильними матеріалами, та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя; тупа травма тіла: садно лобної ділянки справа, синці верхньої повіки лівого ока, лівої кисті, правої лопаткової ділянки, садна ділянки тазі зліва та лівого тазостегнового суглобу утворились від дії тупих предметів, різані рани лобної ділянки справа утворились від дії ріжучих предметів та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Причиною його смерті стало гостре отруєння паливно-мастильними матеріалами: бензолом та іншими вуглеводнями, що підтверджується виявленням при дослідженні його трупа крововиливів у тканині оболонки очей, на поверхні легень, серця, голосових зв`язок, на слизовій стравоходу та шлунку, під оболонки та у речовину головного та спинного мозку, і виявленням при судово-токсикологічному дослідженні у крові, вмісті шлунку бензолу та інших вуглеводнів. Таким чином між тілесними ушкодженнями, виявленими у ОСОБА_80 , та причиною його смерті існує прямий причинний зв`язок. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, можна вважати, що смерть ОСОБА_19 настала приблизно за 8-12 годин до моменту дослідження трупа в судово-медичному морзі (експертиза проведена 11.12.2019 р. з 11-00 год. до 14-00 год.). Характер та локалізація виявлених у ОСОБА_19 тілесних ушкоджень не виключає можливості їх виникнення в процесі дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобілю. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від його трупу знайдено спирт етиловий у концентрації: в крові - 1,86 г/л, в сечі - 1,61 г/л. Вказана концентрація етилового спирту в крові та сечі відносно до живих осіб відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня. У сечі не знайдені морфін, героїн, метадон, ефедрон, ефідрін та його похідні, промедол, трамадол, похідні 1-4-бензодіазепінів, барбітуратів та саліцилової кислоти (а.к.п.18-21, т.3).

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 від 24.01.2020, схеми та фототаблиці до нього вбачається, що на ділянці місцевості, розташованій на відстані 8 км. + 400 м. автодороги сполученням Слов`янськ - Святогірськ у Слов`янському районі ОСОБА_14 показав та розповів про обставини ДТП, потерпілим від якого він є, а саме зазначив, що 11.12.2019 р. близько 02-00 год. він перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля Chevrolet Epica LA69L ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_16 . Транспортний засіб рухався зі швидкістю не більше 80 км/год, ОСОБА_16 знаходилася у стані сильного алкогольного сп`яніння. На передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_19 . Попереду них та в попутному напрямку транспортні засоби були відсутні. Під час руху ОСОБА_16 від керування автомобілем ніхто не відволікав, у керування автомобілем ніхто не втручався, на шляху руху перешкод ніхто не створював, в зазначений час була темна пора доби, опадів не було, дорожнє покриття було сухе, видимість була добра. Проїжджаючи вказану ділянку автодороги у вказаному режимі та напрямку, автомобіль під керуванням ОСОБА_16 почав виїжджати за межі проїзної частини праворуч, далі він відчув сильний удар, після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_16 перевернувся на дах. Потерпілий ОСОБА_14 вказав розташування осіб в салоні, а саме ОСОБА_16 знаходилася на водійському місці, ОСОБА_19 - на передньому пасажирському сидінні, а він перебував на задньому пасажирському сидінні. ОСОБА_14 вказав, що експериментально швидкість руху вказати не може, вказав місце початку виїзду автомобіля за межі проїзної частини, проведеними замірами встановлено, що місце виїзду за межі проїзної частини автомобіля під керуванням ОСОБА_16 розташоване на відстані 496 метрів від позначки 8 км (а.к.п.90-97, т.3).

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_16 від 27.01.2020 р., схеми та фототаблиці до нього вбачається, що на ділянці місцевості, розташованій на відстані 8 км. + 400 м. автодороги сполученням Слов`янськ - Святогірськ у Слов`янському районі ОСОБА_16 у присутності захисника на місці показала та розповіла про обставини ДТП, а саме зазначила, що 11.12.2019 р. близько 02-00 год. вона керувала автомобілем марки Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , рухаючись проїзною частиною автодороги сполученням Слов`янськ-Святогірськ з боку м.Святогірськ зі швидкістю приблизно не більш ніж 80 км/год. На передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_19 , на задньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_14 . Попереду них та в попутному напрямку транспортні засоби були відсутні. Під час руху її від керування автомобілем ніхто не відволікав, у керування автомобілем ніхто не втручався, на шляху руху перешкод ніхто не створював, в зазначений час була темна пора доби, опадів не було, дорожнє покриття було сухе, видимість була добра, але була легка димка. Проїжджаючи вказану ділянку дороги у вказаному режимі та напрямку, в районі заокруглення, автомобіль під її керуванням почав виїжджати за межі проїзної частини праворуч, після чого вона відчула сильний удар, а автомобіль під її керуванням перевернувся на дах. Підозрювана ОСОБА_16 вказала місце розташування осіб в автомобілі, зауваживши, що вона перебувала за кермом автомобіля, ОСОБА_19 - на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_14 - на задньому пасажирському сидінні. Зазначила, що експериментально швидкість руху вказати не може, вказала місце початку виїзду автомобіля за межі проїзної частини, проведеними замірами встановлене, що місце виїзду автомобіля під її керуванням за межі проїзної частини розташоване на відстані 498 м. від позначки 8 км (а.к.п.98-105, т.3).

Висновком експерта № 2/19-1 від 14.01.2020, складеним в результаті проведення на підставі постанови слідчого від 02.01.2020 судової експертизи технічного стану транспортного засобу, встановлено, що рульове управління, гальмівна система та ходова частина автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , у момент виникнення події ДТП знаходилися в працездатному стані та виконували покладені на них функції. З технічної точки зору до виникнення даної дорожньо-транспортної події технічні системи автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції (а.к.п.108-120, т.3).

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2020, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді від 22.01.2020, вбачається що слідчим в КНП Міська клінічна лікарня № 1 м.Слов`янська вилучено історію хвороби на ім`я ОСОБА_14 (а.к.п.127, 129-133 т.3).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2020, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді від 22.01.2020, слідчим у КНП Міська лікарня № 3 було вилучено історію хвороби на ім`я ОСОБА_14 (а.к.п.128, 171-175 т.3).

Висновком експерта № 20 від 27.01.2020, складеним в результаті проведення на підставі постанови слідчого від 23.01.2020 судово-медичної експертизи, встановлено, що в наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_14 , 1972 року народження, описані наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків, закритий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки утворились від ударної дії тупих предметів або при ударі о такі та як у своїй сукупності так і кожен окремо відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння терміну понад 21-ої доби. Опік агресивною рідиною І-ІІа-ІІб ст. шиї, тулуба, лівої верхньої і нижніх кінцівок, S=25% п.т., опікова хвороба легкого ступеня тяжкості утворилась від дії хімічної речовини та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння терміну понад 6 діб але не більше 21 доби. Забійна рана області лівого колінного суглоба утворилась від ударної дії тупого предмету або при ударі о такий та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого загоєння терміну понад 6 діб, але не більше 21 доби. Судячи з кількості, характеру та локалізації виявлених тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх утворення при обставинах даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.86-89, т.3).

З висновку експерта № 2/19-44 від 29.01.2020, складеного в результаті проведення на підставі постанови слідчого від 28.01.2020 судової автотехнічної експертизи, вбачається що вирішення питання про відповідність дій водія автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 вимогам Правил дорожнього руху (ПДР), як на момент скоєння ДТП, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не вимагає застосування спеціальних знань в області автотехніки і може бути визначено слідством чи судом самостійно, стосовно п. 2.9 а Правил дорожнього руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 повинна була діяти відповідно до вимог п.12.1 та 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вона повинна була бути уважною, не відволікатися від керування, адекватно реагувати на зміну дорожньої обстановки, обрати таку безпечну швидкість, але не більше ніж 90 км/год., щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля і безпечно керувати ним, не допускаючи контрольованого виїзду за межі проїзної частини дороги. З технічної точки зору, у розглянутій дорожній ситуації, водій автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 , виконуючи вимоги п.12.1 та п.10.1 Правил дорожнього руху, мала технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 не відповідали вимогам п.12.1 та п.10.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, в умовах розглянутої дорожньо-транспортної ситуації, дії водія автомобіля Chevrolet Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 , які не відповідали вимогам п.12.1 та п.10.1 Правил дорожнього руху, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події (а.к.п.137-140, т.3).

Згідно з наказом директора департаменту інвестиційно-інноваційного розвитку і зовнішніх відносин Донецької обласної державної адміністрації від 09.12.2019 у м.Святогірськ для участі у семінарі Практичні аспекти реалізації проектів державно-приватного партнерства органами місцевого самоврядування на дві доби з 10.12.2019 по 11.12.2019 відряджено ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 (а.к.п.145-146, т.3). Наказом в.о. директора департаменту економіки Донецької обласної державної адміністрації № 51-в від 10.12.2019 відряджено ОСОБА_19 до м.Святогірська на 2 доби з 10 по 11 грудня 2019 (а.к.п.150, т.3).

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2020 р., здійсненого на підставі ухвали слідчого судді від 11.01.2020, вбачається, що слідчим у травматологічному відділенні КНП Міська клінічна лікарня м.Слов`янська було вилучено герметично запакований скляний флакон, з написом ОСОБА_16 1983 р.н. взято 11.12.2019 в 05-30 ч., медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_16 (а.к.п.123, 156-160, т.3).

Висновком експерта № 258 від 21.01.2020, складеним в результаті проведення на підставі постанови слідчого від 14.01.2020 судово-токсикологічної експертизи, встановлено що при судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_16 , 1983 року народження, етилового спирту не знайдено. З дослідної частини висновку вбачається, що експертом було досліджено вміст флакону з кров`ю, з пояснювальним написом ОСОБА_16 11.12.19 5:30, який було вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 11.01.2020 (а.к.п.124, т.3).

Висновком експерта № 21 від 27.01.2020, складеним в результаті проведення на підставі постанови слідчого від 20.01.2020 судово-медичної експертизи, встановлено що з наданої медичної карти стаціонарного хворого № 851 КНП Міська клінічна лікарня м.Слов`янська відомо, що ОСОБА_16 , 1983 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 11.12.2019 по 16.12.2019 р., де їй було встановлено діагноз: Забій м`яких тканин в ділянці лоба. Хімічний опік І-ІІ ступеня правого плеча, передпліччя, лівого плеча незначної ділянки S 2%. Астено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений. Гостра інтоксикація у зв`язку з вживанням алкоголя?. Хімічний опік І-ІІ ступеня правого плеча, передпліччя, лівого плеча незначної ділянки S 2% утворився від дії хімічної речовини та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Будь-які об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень м`яких тканин лоба в медичній картці стаціонарного хворого № 851 КНП Міська клінічна лікарня м.Слов`янська не описані, тому діагноз: Забій м`яких тканин в ділянці лоба при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався. Не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_16 тілесних ушкоджень в умовах даної дорожньо-транспортної події (а.к.п.125-126, т.3).

Наказом КЛПЗ Міська лікарня імені В.І. Леніна № 99-к від 30.07.2014 прийнято ОСОБА_81 , 1989 року народження, на посаду лікаря ортопеда-травматолога екстренної травматологічної допомоги.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2020 р., здійсненого на підставі ухвали слідчого судді від 16.01.2020, слідчим у КЛПУ Міський наркологічний диспансер м.Краматорська вилучено ємність з кров`ю ОСОБА_16 в одному флаконі з написом 11.12.19 4-30 кров на алкоголь ОСОБА_16 (а.к.п.134-135, 184-188, т.3).

За відомостями Донецького регіонального центру з гідрометеорології, наданими на запит слідчого, 10-11 грудня 2019 р. погодні умови на території Слов`янського району були наступні: поверхня ґрунту була волога, без опадів, о 23-00 год. атмосферних явищ не було, видимість становила 10 км., о 02-00 год. - серпанок, видимість 2 км., о 05-00 год. серпанок, видимість 2 км. На території Слов`янського району метеоспостереження не проводяться, інформація надана за даними спостережень найближчої метеостанції Бахмут, час вказано місцевий (а.к.п.190, т.3).

ОСОБА_16 має посвідчення водія категорії В, серія НОМЕР_5 , яке видане ВРЕР м.Макіївка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 12.04.2008 (а.к.п.39-40, т.3).

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.11.2020 адвокатом ОСОБА_15 на підставі ухвали суду від 26.11.2020 було здійснено тимчасовий доступ до документів станції швидкої медичної допомоги м.Слов`янська - відокремленого структурного підрозділу КНП Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Донецькій області, в ході якого вилучено належним чином засвідчену копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 37864 від 11.12.2019 (а.к.п.115-116, 134-135 т.4).

Зі змісту карти виїзду швидкої медичної допомоги № 37864 від 11.12.2019 вбачається, що 11.12.2019 о 02-12 год. надійшов виклик швидкої допомоги, місце виклику зазначено траса Святогірськ, привід до виклику: ДТП, пацієнт ОСОБА_82 . О 02-15 год. зафіксовано виїзд на виклик, о 02-20 год. - прибуття на виклик, закінчення виклику о 04-40 год., повернення на станцію о 04-50 год. Тип виїзду за діагнозом -нещасний випадок, травма - ДТП, час від початку хвороби - до 1 год., результат - смерть до приїзду. Констатована біологічна смерть 11.12.2019 о 03-15 год. після часткового доступу до тіла. В графі місце ушкодження при травмі зазначено: Тіло чоловіка знаходиться зажате на передньому пасажирському сидінні у перевернутому авто Шевролет сірого кольору. Свідомість відсутня, дихальні шуми відсутні, пульсація на сонних та інших магістральних судинах відсутня, фотореакція відсутня, шкірні покриви бліді, холодні на дотик, у центрі лоба забійна рана, шкіра обличчя синюшна (а.к.п.136-137, т.4).

Згідно з протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану оп`яніння № 50 від 11.12.2019 (форма № 129/0), вбачається, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 11.12.2019 о 04-00 год. була оглянута лікарем ОСОБА_74 у зв`язку з ДТП та підозрою в управлінні транспортом у стані сп`яніння, встановлено, що поведінка замкнута, загальмована, продуктивному мовному контакту не доступна, скарг не виказує, на поставлені питання не відповідає, порушена артикуляція, кожні покрови нормального забарвлення. На момент огляду самостійно не переміщується, команди не виконує, при диханні в повітрі з`являється запах алкоголю. Відібрані зразки крові для аналізу на вміст алкоголю (04-30 год. - 05-30 год.). Висновок огляду: гостра алкогольна інтоксикація (а.к.п.235, т.2).

Згідно з результатом аналізу на вміст алкоголю в крові № 1/1 від 11.12.2019 (форма № 209/о), вміст алкоголю в крові ОСОБА_16 , 1983 року народження (медична карта № 204) 0,002 %. Результат аналізу датований 17.12.2019 (а.к.п.238, т.2).

Згідно з протоколом про отримання зразків для проведення експертизи від 27.01.2020, медичним працівником ОСОБА_83 на підставі постанови прокурора та з добровільної згоди ОСОБА_16 було відібрано зразок крові ОСОБА_16 , який розміщено на марлевому тампоні та поміщено до паперового конверту (а.к.п.199-202, т.3).

Висновком експерта № 341 від 26.05.2020, складеним в результаті проведення на підставі постанови слідчого від 27.01.2020 судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що зі зразків крові ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучених 14.01.2020, 23.01.2020 та зразка її крові, відібраного 27.01.2020, отримані препарати ДНК жіночої генетичної статі, встановлені їх генотипи. Проведений порівняльний молекулярно-генетичний аналіз виявив збіг генотипів зразків крові, вилучених 14.01.2020 та 23.01.2020 між собою та їх відмінність від генотипу зразка крові ОСОБА_16 , відібраного 27.01.2020. Таким чином, ДНК зразків крові, вилучених 14.01.2020 та 23.01.2020 може походити від однієї жінки з ймовірністю не менше 99,99997 %. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,3·10-16. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,3 жінок на 10 квадрильйонів. Таким чином зразки крові, вилучені 14.01.2020 та 23.01.2020 та зразок крові, відібраний у ОСОБА_16 27.01.2020 походять від двох різних жінок (а.к.п.191-194, т.3).

За відомостями КНП Міська клінічна лікарня м.Слов`янська від 30.11.2020, наданими в.о.директора департаменту інвестиційно-інноваційного розвитку і зовнішніх відносин Донецької ОДА, в листку непрацездатності АДК № 873185, наданому ОСОБА_16 , в лікарні з 11.12.2019 по 16.12.2019 запис в примітках гостра алкогольна інтоксикація, пов`язана з вживанням алкоголю вважати недійсним, на підставі результату аналізу крові на вміст алкоголю № 1/1 від 11.12.2019 - 0,002 % (а.к.п.172, т.4).

За відомостями департаменту охорони здоров`я Донецької ОДА від 25.09.2020, наданими у відповідь на скаргу ОСОБА_16 , вбачається, що проведено службову перевірку, за результатами якої встановлено, що протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння № 50 від 11.12.2019 складено черговим лікарем за формою № 129/0 Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння, яку відмінено згідно з наказом МОЗ України від 26.10.2009 № 774. На час складання протоколу медичного огляду № 50 від 11.12.2019 медичний заклад не було забезпечено бланками нового зразку, але дані, що викладені в протоколі, відповідали дійсності. Згідно зі спільним наказом МОЗ та МВС України Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відсутність бланків акта медичного огляду на стан сп`яніння та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння не може бути приводом для відмови в огляді на стан сп`яніння. Згідно з додатком 3 до цієї Інструкції пункти 21-25 акту медичного огляду з метою виявлення сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з формулюванням заключного діагнозу можливо заповнити лише за умови результату проведеного аналізу крові на вміст алкоголю. За результатом дослідження ОСОБА_16 встановлено, що вміст алкоголю в крові складає 0,002 %, що характеризується як тверезий (а.к.п. 174-175, т.4).

Оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд викладає свої висновки.

Аналізуючи протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, фототаблицю та схему до нього у сукупності з протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_14 і обвинуваченої ОСОБА_16 , схем та фототаблиць до них, суд встановлює, що вони за своїм змістом узгоджуються між собою щодо місця ДТП, розташування осіб в салоні транспортного засобу, але містять істотні суперечності в частині кінцевого розташування автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди.

Так, зі змісту схеми до протоколу огляду місця ДТП вбачається, що автомобіль розташований за правим узбіччям по ходу руху, відстань до краю проїзної частини заднього лівого колеса становить 8,6 м., а переднього лівого колеса - 9,8 м., автомобіль знаходиться в перевернутому положенні, перебуває на даху. Аналогічні відомості викладені в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, зі схеми до протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_14 вбачається, що автомобіль розташований за межами проїзної частини зустрічної смуги руху, передня частина кузову розвернута в напрямку руху автомобіля. А зі схеми, доданої до протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_16 вбачається, що автомобіль розташований за правим узбіччям, на незначній відстані від дороги. Слід зазначити, що з огляду на зафіксованому на цих схемах положенню осіб, що перебувають в автомобілі, автомобіль не перебуває на даху (в перевернутому стані), а знаходиться в нормальному положенні, що вбачається з зазначеного на схемах положення керма та передніх фар, а також розташування ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 в салоні автомобіля.

Також суд зважає на відомості, викладені в протоколах слідчих експериментів, а саме ОСОБА_14 зазначав, що автомобіль почав виїжджати за межі проїзної частини праворуч, після чого він відчув сильний удар, після чого автомобіль перевернувся на дах. Такі ж самі пояснення в ході слідчого експерименту надала і ОСОБА_16 . Будь-яких відомостей про кінцеве положення автомобіля вони в ході слідчого експерименту не повідомляли. Окрім того, в протоколах цих слідчих експериментів не встановлено ані швидкість руху автомобіля експериментальним шляхом, ані відстань між позначкою 8 км та місцем виїзду автомобіля за межі проїзної частини, але така відстань зазначена на схемах та становить 496 м. та 498 м.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 та обвинувачена ОСОБА_16 суду пояснювали, що автомобіль перевернувся на дах, а ОСОБА_16 зазначила, що гальмування вона почала застосовувати достатньо різко, коли почала гальмувати, побачила, що дорога уходить ліворуч, почала викручувати кермо ліворуч, машину занесло і від цього вона перевернулася. Також ОСОБА_14 та обвинувачена зазначали, що слідчий експеримент відбувся дуже швидко, вони вказали місце початку виїзду автомобіля за межі проїзної частини та зазначили, де саме в автомобілі перебували водій та пасажири. ОСОБА_14 зазначав, що місце з`їзду автомобіля з проїзної частини вже було позначено на схемі, коли вони приїхали на це місце, він зрозумів, що це відповідає дійсності. За наведених обставин, суд не приймає як достовірний доказ схеми до протоколів проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , оскільки вони складені не на підставі показань цих учасників, які взагалі нічого не вказували про кінцеве розташування автомобіля, оскільки їх евакуювали з автомобіля в темний час доби, на неосвітленій ділянці дороги, ОСОБА_14 зазначив, що він прийшов до тями лише в автомобілі швидкої допомоги, а ОСОБА_16 вказувала на появу у неї свідомості лише в лікарні. Отже, за наведених обставин, ані ОСОБА_16 , ані ОСОБА_14 не могли бути обізнані з кінцевим положенням автомобіля відносно проїзної частини, тому і не могли будь-що про це повідомляти.

В той же час в ході огляду місця ДТП слідчим не лише зафіксовано дійсне кінцеве положення автомобіля, а й зроблено відповідні заміри відстаней від найближчого до проїзної частини лівого боку кузова автомобіля (від обох коліс). Отже, з урахуванням наведених висновків суд приймає відомості, викладені в протоколі огляду місця ДТП та схемі до нього як достовірні докази.

Зазначаючи про слідчі експерименти, проведені з потерпілим та обвинуваченою, суд також зважає, що зі змісту протоколів цих слідчих дій вбачається, що ДТП сталася близько 02-00 год. 11.12.2019. Але в судовому засіданні і потерпілий, і обвинувачена повідомили суду, що подія ДТП відбулася раніше, ніж о 02-00 год.

Розмірковуючи над наявними протиріччями, суд виходить з наступного.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження судом встановлено, що близько 23-30 год. ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 перебували на території готелю Шервуд в м.Святогірську, звідки виїхали на автомобілі Chevrоlet-Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_16 . Ці обставини підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_14 , та обвинуваченої ОСОБА_16 , а також за своїм змістом узгоджуються з показаннями ОСОБА_20 , яка зазначала, що о 23-00 год. залишила номер ОСОБА_16 та попрямувала до свого номеру, куди її супроводжував ОСОБА_19 . З показань потерпілого ОСОБА_14 відомо, що після того як пішла ОСОБА_20 , через деякий час ОСОБА_19 повернувся, зупинився поблизу номеру ОСОБА_16 , де стояв та палив, з номеру вийшов ОСОБА_14 , а ОСОБА_19 повідомив йому, що вони поїдуть на заправку. Вони виїхали та попрямували на заправну станцію, де ОСОБА_14 з ОСОБА_19 відвідали магазин, після чого поїхали до Святогірської Лаври (далі за текстом - Лавра). Приїхавши до Лаври, вони втрьох вживали алкоголь, що пояснював потерпілий ОСОБА_14 . Обставини щодо перебування біля Лаври визнавалися й обвинуваченою, однак вона заперечувала вживання алкоголю саме нею, не заперечуючи факт розпивання спиртних напоїв біля Лаври іншими особами, зокрема ОСОБА_19 . Тобто, вони деякий час витратили на відвідування магазину, після чого витратили час на дорогу до Лаври, біля якої проводили дозвілля також якийсь проміжок часу. Як обвинувачена, так і потерпілий ОСОБА_14 у судовому засіданні зазначали, що біля Лаври вони перебували незначний проміжок часу, ОСОБА_14 зауважив, що вони випили 3-4 рази та поїхали з того місця.

З показань обвинуваченої відомо, що вона проїхала поворот до готелю і коли вона це зрозуміла, мала намір розвернутися на узбіччі у зручному широкому місці. Безпосередньо перед заокругленням дороги вона втратила керування та автомобіль вилетів з дороги. Потерпілий ОСОБА_14 не повідомив обставин про механізм розвитку ДТП, оскільки він знаходився на задньому пасажирському сидінні, за дорожньою обстановкою не спостерігав.

З фактичних даних, зафіксованих у протоколі огляду місця ДТП від 11.12.2019 та схеми до нього, вбачається, що ДТП відбулася на ділянці проїзної частини автодороги з заокругленням ліворуч по ходу руху з боку м.Святогірськ, автомобіль після ДТП розташовувався за межами проїзної частини з боку правого узбіччя на відстані близько 9 м. до проїзної частини (при ширині узбіччя в 3,3 м.) перевернутий догори на дах. Схемою також конкретно зафіксовано кінцеве розташування автомобіля та місце перебування трупу ОСОБА_19 в ньому.

Наведені обставини у їх сукупності надають суду підстави для висновку, що ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 на початку першої години поїхали на автомобілі Chevrоlet-Epica LA69 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_16 від Лаври в напрямку готелю Шервуд, де проїхали повз поворот, який веде до готелю (з вул.Курортна на вул.Соснова м.Святогірськ), продовжуючи рух прямо по автодорозі Т0521, виїхавши за межі м.Святогірська в напрямку м.Слов`янська. Тобто, автомобіль під керуванням ОСОБА_16 подолав трохи більшу відстань, аніж тоді, коли рухався від готелю Шервуд до заправної станції Паралель, яка знаходилася фактично по дорозі до Лаври, та згодом до Лаври.

Суд зважає на ту обставину, що відстань від готелю Шервуд до ОСОБА_24 складає близько 4 км., тобто автомобіль рухався нетривалий проміжок часу, заокруглення дороги ліворуч розташоване на відстані близько 1 км. від повороту до готелю. Потерпілий ОСОБА_14 повідомив суду, що з моменту коли вони виїхали з готелю до події ДТП минуло не більше години, ДТП сталася після00-00 год. до 01-00 год.

З показань свідка ОСОБА_84 судом встановлено, що швидку допомогу та поліцейських на місце ДТП викликав чоловік, який проїжджав повз цією ж дорогою. З карти виїзду швидкої медичної допомоги № 37864 від 11.12.2019 та показань свідка ОСОБА_84 встановлено, що виклик швидкою допомогою був прийнятий о 02-12 год., о 02-15 год. ОСОБА_70 з водієм виїхали на виклик та о 02-20 год. прибули на місце. Цей свідок зазначив, що він не міг відразу визначити чи живі особи знаходяться в автомобілі, звертався до них, світив ліхтарем, у відповідь на що почув стогни хлопця з заднього сидіння. Він дістав ОСОБА_14 , який був залитий бензином, дав йому кисень, після чого отримав доступ до ОСОБА_16 , виявив реакцію зіниць на світло, але не міг її дістати, оскільки вона була стиснута. Він чекав на працівників МНС, які мали розблокувати водія. Вони приїхали першими на місце ДТП після нього. Коли саме приїхали працівники МНС він не пам`ятає, пам`ятає, що приблизно за півгодини вже всі учасники зібралися на місці.

З показань свідків працівників МНС, що прибули з 38 ДПРЧ м.Слов`янська, а саме ОСОБА_85 , ОСОБА_47 , ОСОБА_86 суд встановлює, що вони приїхали на місце ДТП приблизно о 02-30 год. Так, свідок ОСОБА_46 під час допиту надавав різні показання щодо часу прибуття на місце ДТП. Спочатку він зазначив, що на місце приїхав приблизно о 01-30 год., згодом на питання представника потерпілих відповів, що на виклик вони прибули десь о 01-30 год. - 02-00 год., і наостанок на уточнююче запитання сторони захисту зазначив, що приблизно о 01-30 год. - 02-00 год. вони лише виїхали з м.Слов`янськ, дорога зайняла приблизно 25 хвилин. Окрім того, він повідомляв, що на дорозі був туман, видимість була близько 50 м. Свідок ОСОБА_47 повідомив суду, що видимість на дорозі до м.Святогірськ з м.Слов`янська весь час була 20-30 м., був сильний туман. Виклик надійшов близько 02-00 год., коли вони прибули на місце, він не пам`ятає. Свідок ОСОБА_76 суду пояснив, що в ту ніч був невеликий туман по трасі, о котрій годині надійшов виклик він не пам`ятає.

Також всі вищевказані свідки зазначили, що після прибуття на місце працівників МНС вони займалися розблокуванням ОСОБА_16 . Свідок ОСОБА_70 розповідав, що ОСОБА_16 довго діставали з автомобіля, а свідок ОСОБА_47 зазначав, що рятувальні заходи відносно водія ОСОБА_16 тривали 40-60 хвилин, та надав показання в частині складності проведення робіт з деблокування ОСОБА_16 , зауважуючи, що вона знаходилася на даху перевернутого автомобіля, головою впершись в стелю, її діставали через задні ліві двері, в ході рятувальних заходів було виламане сидіння. Свідок ОСОБА_45 , який працює пожежним у м.Святогірськ, пояснив, що він прибув на місце ДТП о 03-50 год. (точно вказавши час, зауважуючи, що напередодні допиту він подивився документи щодо цього виклику), по прибуттю йому стало відомо, що в перевернутому автомобілі знаходиться труп. Тобто, на момент прибуття пожежних з м.Святогірськ, яких викликали задля убезпечення від загоряння, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 на місці ДТП вже не було, як не було і одного автомобіля швидкої допомоги, оскільки цей свідок зазначав, що на місці ДТП був лише один автомобіль швидкої допомоги (тобто той, в якому на місце приїхав та ще залишався ОСОБА_70 ). Таким чином станом на 03-50 год. ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вже поїхали з місця на автомобілі швидкої допомоги.

Ці показання свідків також узгоджуються за своїм змістом між собою, зокрема показання свідків ОСОБА_85 , ОСОБА_84 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_61 , тобто всіх осіб, що були на місці ДТП та надали суду свої показання про зазначені обставини. Таким чином, близько 03-10 год. - 03-30 год. ОСОБА_16 дістали з перевернутого автомобіля. Як зазначав свідок ОСОБА_88 , відразу як дістали ОСОБА_16 з автомобіля її на ношах помістили в автомобіль швидкої допомоги, де вже перебував ОСОБА_14 , автомобіль відразу поїхав з місця, тому свідок припустив що допомогу ОСОБА_16 надавали вже під час руху. Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_89 .

З карти виїзду швидкої медичної допомоги вбачається, що констатована біологічна смерть ОСОБА_19 11.12.2019 о 03-15 год. після часткового доступу до тіла. Свідок ОСОБА_70 , який здійснював констатацію смерті, зазначав що констатацію смерті він здійснював після того, як живих потерпілих з місця забрала швидка допомога. З урахуванням всіх вищенаведених обставин, таких показань свідка та відомостей, що вказані в карті виїзду швидкої допомоги, суд встановлює, що о 03-10 год. ОСОБА_14 та ОСОБА_16 на автомобілі швидкої допомоги повезли до лікарні, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_50 , яка пояснювала що близько 04-00 год. до травматологічного відділення надійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Розмірковуючи над часом настання ДТП суд зважає також і на ту обставину, що швидку допомогу та поліцейських на місце ДТП викликав чоловік, який проїжджав повз цією ж дорогою. Свідок ОСОБА_70 зазначав, що по прибуттю на виклик вони не помітили б місце ДТП, якби цей чоловік їх не зустрічав, оскільки автомобіль знаходився за межами проїзної частини та узбіччя, в лісосмузі, і єдиною ознакою, за якою можливо б було припустити наявність автомобіля в цьому місці була гучна музика, яку він почув лише після того, як вийшов з автомобіля. Виклик швидкої допомоги був здійснений о 02-12 год. Також суд зважає, що у темний час доби, за умови перебування автомобіля в лісосмузі, з урахуванням наявності невеликого туману, про який на цій ділянці автодороги зазначали майже всі свідки, що були на місці ДТП, а також з огляду на відсутність штучного освітлення проїзної частини та кінцеве положення транспортного засобу після ДТП, цей автомобіль був непомітний під час проїзду інших автомобілей проїзною частиною (про що також зазначав ОСОБА_70 ), яких з огляду на нічний час не могло бути багато. Чоловік, який першим помітив цей автомобіль та викликав швидку допомогу і поліцію, повідомляв свідку ОСОБА_90 що, проїжджаючи повз, він почув гучну музику з темряви лісосмуги.

Отже, з моменту ДТП міг минути значний проміжок часу до того, як перевернутий автомобіль в лісосмузі виявив чоловік, що проїжджав повз. За наведених обставин, суд приймає показання потерпілого ОСОБА_14 та обвинуваченої ОСОБА_16 в частині часу настання ДТП та приходить до переконання, що ДТП відбулася близько 00-30 год., зазначаючи, що після настання ДТП ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 близько півтори години перебували в автомобілі до того часу, як гучну музику з цього автомобіля почув водій проїжджаючого повз автомобіля, який і викликав швидку допомогу.

Аналізуючи показання свідків та потерпілого ОСОБА_14 , суд також вважає необхідним більш детально зупинитися на відомостях щодо погодних умов, повідомлених цими особами.

Потерпілий ОСОБА_14 зазначив, що не може вказати яка була видимість, для нього це була суцільна темрява, опадів не було. Також вказав, що дорожнє покриття було чорного кольору, тому припустив наявність якихось невеликих опадів.

Свідок ОСОБА_70 , який прибув на місце ДТП раніше за інших свідків, повідомив, що була підвищена вологість, видимість була стандартна, якщо їхати з якісним ввімкненим дальнім світлом. Снігу не було, на туман чи його скупчення уваги не звертав.

ОСОБА_46 зазначав, що на трасі (з м.Слов`янськ в напрямку м.Святогірськ) був дуже сильний туман, взагалі нічого не було видно, тому вони їхали з невеликою швидкістю, ближче до місця ДТП видимість була трохи краща, але все одно був туман. ОСОБА_47 суду пояснив, що в той час був сильний туман, по всій трасі видимість була 20-30 м. попереду. По всій дорозі з м.Слов`янськ до місця ДТП була недостатня видимість. Дорожнє покриття було вологе, опадів не було. ОСОБА_76 пояснював, що дощу в ту ніч не було, був невеликий туман по трасі.

ОСОБА_61 припустив, що можливо на цій ділянці дороги був серпанок, але не сильний. Можливо був сніг, але на проїзній частині снігу не було. ОСОБА_77 , який керував патрульним автомобілем, зазначав, що видимість була дуже погана, був туман по всій трасі, через погодні умови на службових автомобілях, що перебували на місці ДТП, були ввімкнені спеціальні сигнали. За змістом показань цього свідка він прибув на місце після працівників МНС, бачив як ОСОБА_16 діставали з автомобіля.

Свідок ОСОБА_45 суду повідомив, що в ту ніч був туман, але на уточнююче запитання представника потерпілих зазначив, що не може з впевненістю сказати чи був туман, оскільки він не водій, тому його показання щодо погодних умов судом не приймаються.

В протоколі огляду місця ДТП від 11.12.2019 зазначено, що о 05-10 год. розпочато огляд, дорожнє покриття мокре. За відомостями Донецького регіонального центру з гідрометеорології, наданими на запит слідчого, 10 - 11 грудня 2019 за відомостями найближчої метеостанції м.Бахмут зафіксовано наступні погодні умови: о 23-00 год. - атмосферні явища відсутні, видимість 10 км., поверхня ґрунту волога, о 02-00 год. - серпанок, видимість 2 км., поверхня ґрунту волога, без опадів, о 05-00 год. - серпанок, видимість 2 км., поверхня ґрунту волога, без опадів.

З показань цих свідків, що не суперечать відомостям метеостанції, суд встановлює, що на ділянці автодороги, що знаходилася за межами м.Святогірськ, де відбулося ДТП, о 00-30 год. був невеликий туман, внаслідок чого видимість була погіршена, але не настільки суттєво, як про це зазначала обвинувачена в своїх показаннях. Згодом погодні умови погіршувалися, зокрема, туман ставав більш густішим, тому свідки, які прибули на місце після 02-00 год. повідомляли про несприятливі погодні умови. Такий висновок суду спростовує показання обвинуваченої в частині наявності дуже сильного туману на місці ДТП, тому суд їх не приймає та вважає недостовірними.

Розмірковуючи над доводами обвинуваченої в тій частині, що вона категорично заперечувала факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зауважуючи, що вона не вживала алкоголь в той вечір взагалі, а свідки, які відчували від неї запах алкоголю після ДТП, помилково сприйняли запах алкоголю за запах бензину, суд виходить з наступного.

Перш за все суд зважає на показання потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_20 , які спільно проводили дозвілля з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 напередодні події ДТП. Так, і ОСОБА_14 , і ОСОБА_20 суду пояснювали, що алкоголь вони вживали спільно вчотирьох спочатку в басейні, а згодом в номері готелю, де мешкала ОСОБА_16 , зауважуючи про вживання алкоголю і ОСОБА_16 також.

Свідок ОСОБА_70 суду пояснював, що запах алкоголю від ОСОБА_16 він не відчував, на місці був дуже сильний запах бензину. Припустив, що у разі якщо б він віз ОСОБА_16 у автомобілі швидкої допомоги (в закритому просторі), він би міг відповісти чи був від неї запах алкоголю. Свідок ОСОБА_61 , який віз ОСОБА_16 в лікарню, суду пояснював, що після того як ОСОБА_16 дістали з автомобіля він її оглядав та відчував від неї запах алкоголю. Про наявність запаху алкоголю від ОСОБА_16 зазначала медична сестра ОСОБА_50 та лікар ОСОБА_74 , під час чергування яких ОСОБА_16 доставили до лікарні. Свідки ОСОБА_47 та ОСОБА_76 , які брали участь у рятувальних заходах щодо ОСОБА_16 , суду пояснювали, що вони відчували запах алкоголю в автомобілі, але не відчували запаху алкоголю конкретно від ОСОБА_16 . Свідок ОСОБА_46 , який також брав участь у проведенні рятувальних заходів відносно ОСОБА_16 , суду пояснював, що він не відчував запаху алкоголю ані від жінки, ані в автомобілі.

Аналізуючи ці показання свідків суд зауважує, що після ДТП в автомобілі був пошкоджений бензобак, внаслідок чого стався витік бензину в салон автомобіля, тому оцінюючи вищенаведені показання свідків, суд враховуватиме також і цю обставину. Водночас аргументи обвинуваченої в тій частині, що її одяг був просякнутий бензином, тому деяким свідкам могло здатися, що від неї було чутно запах алкоголю, в той час як від неї був лише різкий запах бензину, суд вважає безпідставними та розцінює їх як спосіб пом`якшення кримінальної відповідальності з огляду на наступне.

Так, свідок ОСОБА_70 , який першим оглядав перевернутий автомобіль, зазначив, що ОСОБА_14 був забруднений бензином, його одяг був точечно просякнутий бензином, оскільки він знаходився під бензобаком. ОСОБА_14 мав ознаки отруєння бензином, тому потребував кисню. Не весь автомобіль був залитий бензином. Він не бачив плям бензину на одязі ОСОБА_19 , оскільки він був вдягнутий в темну одежу. ОСОБА_16 не була залита бензином.

ОСОБА_47 суду повідомив, що в автомобілі був запах бензину та спирту, бензин продовжив витікати під час проведення рятувальних заходів щодо ОСОБА_16 (протягом 40 хвилин), він особисто ламав водійське сидіння. Цей бензин накопичився в задньому сидінні, що розташоване за пасажиром, сидіння було мокре та виділяло сильний запах. Одяг ОСОБА_16 , яку він особисто діставав з автомобіля, не був просякнутий бензином, він оглядав салон на предмет наявності бензину, на стелі бензину він не бачив, бензин був в сидінні, з якого крапав, а на передні місця водія та пасажира бензин не дотікав.

ОСОБА_46 зазначав, що він відчував запах бензину, не відразу побачив, що з паливного баку крапає на стелю автомобіля бензин. На даху автомобіля не було шару бензину, бензин повільно крапав, внаслідок чого стеля поступово просочувалася бензином. Шуба, в яку була вдягнута ОСОБА_16 , не була в бензині коли вона перебувала на водійському сидінні. Коли ОСОБА_16 діставали з автомобіля її шуба могла трохи просякнутися бензином, оскільки її протягли по стелі.

ОСОБА_76 повідомив, що одяг ОСОБА_16 та ОСОБА_19 був вологим, чи відчував він запах бензину від одягу ОСОБА_16 сказати не може. Зазначив, що бензин крапав з нижньої частини автомобіля, що знаходилася вгорі, по всьому салону, він відчував його запах та бачив як він крапав з водійського та пасажирського боку, також на задньому сидінні.

Оцінюючи ці показання свідків суд зазначає, що за змістом повідомлених ними обставин безпосередньо здійснювали огляд салону автомобіля свідок ОСОБА_70 , який до приїзду фахівців допоміг вибратися з автомобіля потерпілому ОСОБА_14 , згодом безпосередньо брав участь в здійсненні рятувальних заходів відносно ОСОБА_16 (двічі звільняв її дихальні шляхи від рвотних мас, коли фахівці здійснювали рятувальні заходи, тримав її шию, фіксував голову, тобто здійснював ці дії ще тоді, коли ОСОБА_16 перебувала в автомобілі та коли її діставали з нього), тобто також бачив салон автомобіля, а після того як постраждалих забрали до лікарні через водійське сидіння заліз в автомобіль та здійснював констатацію смерті ОСОБА_19 . Отже, цей свідок, який був не лише очевидцем на місці ДТП, але й брав активну участь у подіях, що відбувалися після ДТП, майже протягом всього часу перебував біля цього автомобіля або в середині автомобіля, в категоричній формі повідомив суду, що в салоні автомобіля не було все залито бензином, сильного витіку бензину не було, навіть ОСОБА_14 , у якого, на його думку, було отруєння бензином, та який потребував кисню, не був суцільно залитий бензином. Також цей свідок з впевненістю сказав, що ОСОБА_16 не потребувала кисню, оскільки на ній бензину не було. Такі показання цього свідка підтверджуються також показаннями ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , які зазначали, що бензин крапав з заднього сидіння, в яке потрапив з бензобаку, салон автомобіля не був весь в бензині. Слід зазначити, що і ці свідки безпосередньо здійснювали рятувальні заходи, діставали з автомобіля ОСОБА_16 . Тому показання цих свідків, які логічно узгоджуються між собою, суд приймає як належні та достовірні.

В той же час, оцінюючи показання свідка ОСОБА_86 , який був фельдшером у складі фахівців ДПРЧ, суд зазначає, що цей свідок не надав детальних показань щодо здійснених рятувальних заходів, зазначаючи, що ОСОБА_16 не була затиснута в салоні автомобіля, що суперечить показанням вищезазначених свідків, які чітко вказували, що ОСОБА_16 була затиснута між водійським сидінням, кермом та торпедою, її голова впиралася в стелю, чому ОСОБА_70 і не мав змоги її дістати до приїзду фахівців. Також свідок ОСОБА_76 зазначав, що ОСОБА_16 виконувала команди, у неї була млява мова, в той час як інші рятувальники зазначали, що жодних дій від ОСОБА_16 в ході рятувальних заходів не вимагалося, а ОСОБА_70 повідомляв, що вона була неконтактна (що також підтвердили інші свідки), навіть коли у неї почалася рвота вона жодним чином не реагувала. Також ОСОБА_76 зазначав, що тривалий проміжок часу не могли відчинити двері, хоча фактично складність робіт з деблокування водія полягала в тому, що слід було за допомогою домкрату відтиснути водійське сидіння, а згодом дістати водія через задні ліві двері, що пояснювали рятувальники, які особисто виконували ці роботи. Аналізуючи такі показання свідків у їх сукупності, суд приходить до висновку, що безпосередньо рятувальні заходи відносно ОСОБА_16 здійснювали ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , а медичну допомогу в ході цих заходів надавав фельдшер ОСОБА_70 , про що також зазначав свідок ОСОБА_46 , тому ОСОБА_76 був присутній на місці події, але безпосередньо участі в рятувальних заходах щодо обвинуваченої не приймав, тобто він не перебував в салоні цього автомобіля, а лише допомагав іншим вищезазначеним особам коли ОСОБА_16 вже дістали з автомобіля. Також свідок ОСОБА_76 допомагав діставати з автомобіля труп ОСОБА_19 , він надав детальні показання щодо розташування цього пасажира в салоні автомобіля та наявності гематоми на лобі ОСОБА_19 , про яку говорили й інші свідки, а також зазначала потерпіла ОСОБА_13 . Таким чином, суд приймає показання свідка ОСОБА_86 в тій частині, що бензин був по всьому салону автомобіля, але зважає, що фактично цей свідок потрапив до салону автомобіля вже після того, як дістали ОСОБА_16 . Таким чином, хоча такі показання суперечать показанням свідків ОСОБА_84 , ОСОБА_47 та ОСОБА_85 , які безпосередньо перебували в салоні цього автомобіля протягом тривалого часу і могли об`єктивно сприймати обставини щодо витоку бензину на момент здійснення рятувальних заходів відносно обвинуваченої, на відміну від свідка ОСОБА_86 в цей період часу. Однак, свідок ОСОБА_76 , який діставав труп ОСОБА_19 , бачив детально салон автомобіля та наявність бензину на передньому пасажирському сидінні вже після того як з автомобіля дістали ОСОБА_16 та дочекалися приїзду експерта, свідок ОСОБА_91 зазначав, що експерта чекали близько трьох годин. Тобто, такі суперечності в показаннях обумовлені саме суб`єктивним сприйняттям свідками обставин, адже свідки ОСОБА_47 , ОСОБА_46 та ОСОБА_70 раніше за ОСОБА_86 побачили салон автомобіля, і саме це первинне сприйняття обставин зафіксувалося у їх пам`яті, в той час як ОСОБА_76 дістався автомобілю вже в ході евакуації трупу ОСОБА_19 і лише тоді міг об`єктивно сприймати зазначені обставини.

Свідок ОСОБА_61 суду повідомив, що він відчував від ОСОБА_16 запах алкоголю та бензину, одяг ОСОБА_16 та ОСОБА_14 був мокрим, забрудненим бензином. У ОСОБА_16 не було ознак отруєння бензином, оскільки вона перебувала на свіжому повітрі, а не в зачиненому приміщенні, минуло небагато часу. Через шкіру бензин не міг потрапити до організму в такій кількості за такий незначний проміжок часу. Суд звертає увагу, що про мокрий одяг ОСОБА_16 повідомляли і рятувальники, але вони заперечили забруднення одягу бензином, зазначивши, що можливо одяг став вологим від погодних умов. Свідок ОСОБА_50 суду пояснила, що від ОСОБА_14 та ОСОБА_16 вона відчувала сильний запах бензину, але не бачила, щоб з одягу ОСОБА_16 крапав бензин. Потерпілий ОСОБА_14 зазначив, що він втратив свідомість в момент ДТП та прийшов до тями лише коли перебував в автомобілі швидкої допомоги, яка їхала до лікарні, відчував від себе сильний запах бензину.

Окрім того, суд зважає на висновки медичних експертиз, якими встановлено, що у ОСОБА_14 зафіксовано хімічний опік агресивною рідиною шиї, тулуба, лівої верхньої і нижніх кінцівок, площею 25 % площі тіла (висновок експерта № 20 від 27.01.2020), у ОСОБА_16 зафіксовано хімічний опік правого плеча, передпліччя, лівого плеча незначної ділянки площею 2 % (висновок експерта № 21 від 27.01.2020). З висновку експерта № 728 від 23.01.2020 та показань експерта ОСОБА_92 судом встановлено, що сліди дії бензолу та інших вуглеводнів на трупі ОСОБА_19 зафіксовані на правій половині обличчя, на шиї праворуч, грудній клітині праворуч, правій руці, правій бічній поверхні живота, на правій нижній кінцівці, на загальній площі тіла 50 %. Експерт ОСОБА_64 суду пояснював, що ці опіки утворилися прижиттєво, а смерть ОСОБА_19 настала внаслідок отруєння бензолом та іншими вуглеводнями, для настання смерті достатньо декілька хвилин перебування в просякнутому бензином одязі, після чого людина втрачає свідомість, а згодом відбувається паралич дихального центру.

Отже, з урахуванням встановлених в ході експертних досліджень обставин суд зазначає, що внаслідок контакту шкіри та бензину потерпілий ОСОБА_19 мав опіки, що розповсюджувалися на 50 % площі тіла, внаслідок чого помер, потерпілий ОСОБА_14 мав опіки, що розповсюджувалися на 25 % площі тіла, внаслідок чого відбулося отруєння (потерпілому надавався кисень відразу після того, як його дістали з автомобіля, згодом йому було зле в автомобілі швидкої, про що повідомляв лікар ОСОБА_61 ), а обвинувачена ОСОБА_16 мала опіки, що розповсюджувалися на 2 % площі тіла. Суд також враховує локалізацію хімічних опіків, що були виявлені у осіб, які постраждали в ДТП, а саме у ОСОБА_19 хімічні опіки розташовувалися вздовж всієї правої половини тіла, у ОСОБА_14 - на шиї, тулубі, лівій руці та ногах, а у ОСОБА_16 - на плечах та правому передпліччі, у сукупності з місцем розташування водія та пасажирів в салоні автомобіля, що встановлено з протоколів слідчих експериментів, показань обвинуваченої, потерпілого та свідків, а саме ОСОБА_16 перебувала на водійському сидінні, ОСОБА_19 на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_14 - на задньому сидінні за пасажиром. Отже, з урахуванням наведених обставин, враховуючи, що автомобіль був перевернутий та лежав на даху, з огляду на локалізацію хімічних опіків у постраждалих в ДТП та місце розташування паливного баку (над сидінням ОСОБА_14 відносно поверхні ґрунту), суд приходить до висновку, що бензин витікав з паливного баку, накопичувався в сидінні ОСОБА_14 , який з огляду на локалізацію хімічних опіків, розташовувався в салоні автомобіля лівою стороною тіла до заднього сидіння, в якому накопичувався бензин. Слід зазначити, що потерпілий ОСОБА_14 пояснював, що безпосередньо перед подією ДТП він не спостерігав за дорожньою обстановкою, а дивився в ліве заднє вікно автомобіля. Окрім того, бензин потрапив на стелю, до якої була притиснута голова ОСОБА_19 (розташовувалася між підголівником та стелею), що встановлено з фототаблиці до протоколу огляду місця події (фото № 3), показань свідків ОСОБА_85 , ОСОБА_93 . Свідок ОСОБА_70 також суду пояснював, що коли він підійшов до автомобіля, водійського скла не було, він побачив, що голова ОСОБА_19 була повернута в бік водійського сидіння, його обличчя було першим доступне для візуального контакту, він побачив, що очі ОСОБА_19 відкриті, присвітив ліхтарем йому в обличчя, але ані на світло, ані на звук ОСОБА_19 не реагував. Після того як живих постраждалих забрали до лікарні ОСОБА_70 здійснював констатацію смерті ОСОБА_19 , він заліз в салон через водійське сидіння, у нього був доступ до лівої руки пасажира. З урахуванням локалізації хімічних опіків на правій бічній поверхні вздовж всього тіла ОСОБА_19 , а також положення автомобіля, який був перевернутий на дах, враховуючи повільність витоку бензину саме на момент здійснення рятувальних заходів та показання обвинуваченої щодо наявності в паливному баку 60 л. бензину, кількість часу, що минула з моменту ДТП до первинних рятувальних заходів, суд приходить до переконання, що на момент прибуття свідка ОСОБА_84 , а згодом й інших учасників на місце ДТП бензин протягом близько двох годин поступово витікав з паливного баку, за такий проміжок часу значна кількість бензину вже витікла в салон автомобіля. Таким чином, до проведення первинних рятувальних заходів бензин вже не лише накопичився в задньому сидінні (що бачили свідки), а й розповсюдився по підлозі автомобіля - ковроліновому покриттю (з правого боку, де і розташований бензобак). Ковролінове покриття підлоги автомобіля з огляду на положення автомобіля розташовувалося зверху, тому бензин, розтікаючись таким шляхом через ковролінове покриття підлоги (ділянка, що розташована під гумовим килимком (що до ДТП розташовувався під ногами ОСОБА_14 ), який після перевертання автомобіля внаслідок дії сили тяжіння змінив своє положення та не міг перебував на підлозі, та згодом в ході рятувальних заходів був вилучений з автомобіля (фототаблиця до протоколу огляду місця ДТП (фото № 4), в напрямку переднього пасажирського сидіння спочатку накопичувався в ній, а після того як покриття стало просочене бензином, поступово стікав вниз, в напрямку вниз до підголівника цього сидіння та стелі. Внаслідок цього бензин потрапляв на одяг з правої сторони тіла ОСОБА_19 , який просочувався бензином.З фототаблиці, доданої до протоколу огляду місця ДТП, та показань свідків ОСОБА_85 , ОСОБА_47 вбачається, що автомобіль розташовувався повністю на даху, але передня частина автомобіля була зарита в пісок (що не відображено на фототаблиці, оскільки огляд місця події здійснювався значне пізніше після знеструмлення автомобіля), тому щоб дістатися акумулятора та зняти клему рятувальникам слід було вирити яму, тобто передня частина автомобіля була трохи нахилена вперед, в той час як задня частина розташовувалася вище передньої частини автомобіля відносно поверхні ґрунту, внаслідок чого і відбувся витік бензину в бік передньої частини кузову, а саме пасажирського сидіння, де знаходився ОСОБА_19 , а саме ближче до дверей автомобіля, тобто крайнього правого положення салону автомобіля.

Такий висновок суду узгоджується також зі схемою до протоколу огляду місця ДТП, де зафіксоване кінцеве положення автомобіля відносно проїзної частини, а саме ліва частина кузову автомобіля знаходилася ближче до дороги, майже паралельно їй, та показаннями свідків і обвинуваченої, які повідомляли, що за узбіччям поверхня ґрунту не рівна, там розташований яр, тобто від узбіччя йде схил поверхні ґрунту, що також вбачається з наданих обвинуваченою фотокарток дорожнього знаку з місця ДТП (а.к.п.204 т.4). Отже, ОСОБА_16 , перебуваючи на водійському сидінні автомобіля, фактично була ближче за всіх розташована до проїзної частини, внаслідок чого знаходилася трохи вище ОСОБА_19 , який перебував в положенні нижче всіх в автомобілі, оскільки і передня частина кузову була зарита в пісок, і права сторона кузову знаходилася нижче лівої відносно поверхні ґрунту.

Розмірковуючи над способом виникнення хімічних опіків у ОСОБА_16 , що розташовувалися на правому та лівому плечі, а також на правому передпліччі, суд зважає на показання свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_85 , які зазначали, що ОСОБА_16 діставали з автомобіля через задні ліві двері (розташовані за водієм), тобто під час рятувальних заходів одяг ОСОБА_16 контактував з поверхнями автомобіля, що були забруднені бензином.

Суд також зважає на встановлені в ході судового розгляду кримінального провадження обставини, а саме, що подія ДТП відбулася приблизно о 00-30 год., ОСОБА_70 прибув на місце о 02-20 год. та почав здійснювати заходи з визволення ОСОБА_14 з салону автомобіля. Тобто, на момент проведення первинних рятувальних дій бензин витікав з бензобака майже дві години, протягом всього зазначеного часу особи продовжували знаходитися в цьому автомобілі. Таким чином протягом двох годин бензин поступово витікав з паливного баку, за цей час накопичився в сидінні, де розташовувався ОСОБА_14 , одночасно розтікаючись по правій стороні ковролінового покриття підлоги автомобіля та витікаючи вниз в напрямку сидіння, де розташовувався ОСОБА_19 . За таких обставин, з урахуванням вищенаведених висновків щодо положення всіх осіб в автомобілі, під час перебування у статичному положенні потрапляння бензину на одяг ОСОБА_16 , яка знаходилася в лівій частині автомобіля на водійському сидінні, фізично неможливе. Також такий висновок підтверджується локалізацією та кількістю хімічних опіків на тілі ОСОБА_16 , а саме за умови потрапляння бензину на обвинувачену під час її перебування в перевернутому автомобілі протягом двох з половиною годин наявність опіків площею лише 2 % від площі тіла, що локалізовані на обох плечах та правому передпліччі виключається, в такому разі площа опіків була б значно більшою, і локалізація цих опіків була б іншою, з огляду на положення обвинуваченої в автомобілі та її розташування якоюсь стороною або частиною тіла до джерела, з якого потрапляв бензин. Суд зауважує, що саме внаслідок повільного витікання бензину у сукупності з кінцевим положенням автомобіля і відбулося накопичення цієї рідини спочатку в ковроліновому покритті, а згодом і на одязі ОСОБА_19 , тобто з правого боку переднього сидіння. Якби швидкість витікання бензину була значно більшою (тобто бензини виходив з бензобаку під більшим тиском), або водійські та пасажирські місця в автомобілі розташовувалися на одному рівні відносно поверхні ґрунту (або іншим чином, але за умови не перебування ОСОБА_19 в найближчому положенні до лінії ґрунту), він би не дістався в такій кількості саме пасажира переднього сидіння автомобіля (з правого боку). Наявність бензину на стелі автомобіля, яка поступово просочувалася ним на момент приїзду рятувальників також свідчить про те, що за період часу в дві години з паливного баку витекла значна кількість бензину, що накопичувалася більше в ковроліновому покритті підлоги автомобіля праворуч, а вже з нього стікала на заднє сидіння та стелю. Отже, суд встановлює, що верхній одяг ОСОБА_16 (шуба) був забруднений бензином, але ці забруднення були несуттєвими, та утворилося під час здійснення рятувальних заходів відносно ОСОБА_16 , а саме тоді, коли її діставали з автомобіля через задні ліві двері, в ході чого її протягли стелею автомобіля (про що зазначав ОСОБА_46 ), а правий рукав її шуби контактував з заднім правим пасажирським сидінням, оскільки вона була в такому стані, коли не могла вчиняти будь-які активні дії, внаслідок чого рятувальні заходи здійснювалися фахівцями самостійно, від ОСОБА_16 не вимагалося вчинення будь-яких дій, що також підтвердили свідки. Суд зазначає, що наявність інших забруднень шуби бензином, утворених в ході рятувальних заходів, судом до уваги не приймається, оскільки вони були незначними, адже не викликали опіків, тому і не могли викликати отруєння, в той час як ці незначні забруднення також стали джерелом різкого запаху бензину від одягу обвинуваченої.

Отже, суд встановлює, що шуба ОСОБА_16 була забруднена бензином, але значні забруднення були лише на рукавах, запах бензину від шуби відчували особи, які в той час перебували поруч з нею, про що в суді зазначали свідки. В той же час суд зауважує, що ці забруднення виникли не в проміжок часу, коли ОСОБА_16 в період більше двох годин перебувала в статичному положенні в автомобілі, а бензин продовжував витікати, а саме під час її евакуації з автомобіля. Суд зважає на доводи обвинуваченої в тій частині, що вона також дихала парами бензину, як і інші особи, що перебували в салоні автомобіля, внаслідок чого могло настати отруєння, але зазначає, що оскільки скла в водійській двері не було, про що зазначав свідок ОСОБА_70 , та що вбачається з експертних фотознімків автомобіля, здійснених в ході проведення експертизи технічного стану транспортного засобу (з яких також вбачається відсутність скла і в передній пасажирській двері), ОСОБА_16 та пасажири мали доступ свіжого повітря весь час перебування в автомобілі. З показань експерта ОСОБА_92 відомо, що отруєння ОСОБА_19 відбулося дуже швидко - внаслідок потрапляння бензину до організму людини через шкіру, свідок ОСОБА_61 надав аналогічні за змістом пояснення щодо механізму контакту з отруйною речовиною організму людини за таких обставин та заперечив наявність ознак отруєння бензином у ОСОБА_16 .

Слід зазначити, що незважаючи на однаковий доступ свіжого повітря всім особам, що перебували в автомобілі, кількість бензину, що потрапила до їх організму з огляду на площу контактування шкіри з цією речовиною, була суттєво різною, внаслідок чого пасажири мали отруєння бензолом та іншими вуглеводнями, а водій - ні.

Також суд не може залишити поза увагою результати аналізів обвинуваченої на вміст алкоголю в крові, та проаналізувавши матеріали справи зазначає, що кров, що була відібрана у ОСОБА_16 під час її доставлення до лікарні на токсикологічне дослідження не надавалася, тому стверджувати, що лабораторним шляхом підтверджено відсутність стану сп`яніння у обвинуваченої в момент керування транспортним засобом немає підстав. З висновку експерта № 341 від 26.05.2020 вбачається, що зразки крові, які надавалися для проведення лабораторних досліджень, не належать ОСОБА_16 та походять від іншої жінки. За цим фактом за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, внесені відомості до ЄРДР і обставини здійснення підміни зразків крові ОСОБА_16 будуть встановлюватися в іншому кримінальному провадженні.

В той же час суду наданий протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння від 11.12.2019. За змістом цього протоколу та показань лікаря ОСОБА_94 у ОСОБА_16 під час доставлення до травматологічного відділення встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: замкнута, загальмована поведінка, недоступність продуктивному мовному контакту, відсутність адекватних відповідей на поставлені питання, порушення артикуляції, наявність парів алкоголю у видихальному повітрі. Зі змісту показань лікаря ОСОБА_94 можливо встановити, що він майже не пам`ятає обставини проведення огляду ОСОБА_16 , показання щодо цих обставин надавав на підставі документу, який засвідчував своїм підписом, та звичайної практики, що складається в таких ситуаціях. Суд зважає на доводи обвинуваченої щодо неналежності бланку цього протоколу, який на момент огляду був нечинним, але зауважує, що чинність чи нечинність форми протоколу жодним чином не впливає на достовірність обставин, зафіксованих у цьому документі.

Доводи сторони захисту в тій частині що складання зазначеного протоколу відбулося до внесення в ЄРДР є слушними, оскільки відповідають дійсності, однак зауваження щодо недопустимості зазначеного протоколу внаслідок його складання до внесення відомостей до ЄРДР судом відхиляються, адже заборона здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР адресована саме органу досудового розслідування, а проведення медичного огляду на стан сп`яніння лікарем в жодному разі неможливо визнати слідчою дією. Окрім того, як обґрунтовано зазначала сторона захисту, в разі вчинення ДТП з постраждалими медичний огляд водія на стан сп`яніння є обов`язковим, до того ж саме своєчасність здійснення такого огляду має значення для встановлення дійсних обставин кримінального провадження.

Сам по собі протокол медичного огляду за відсутності результатів лабораторних аналізів не може бути достатнім доказом для встановлення стану сп`яніння ОСОБА_16 в момент керування транспортним засобом, але суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, показання свідків ОСОБА_20 та потерпілого ОСОБА_14 , які зазначали про вживання алкоголю ОСОБА_16 напередодні події ДТП (щонайменше, за годину - півтори), показання лікаря ОСОБА_61 , який вперше оглядав ОСОБА_16 , коли її дістали з автомобіля, та на автомобілі швидкої допомоги віз її в лікарню (тобто, перебував значний проміжок часу з нею у замкнутому просторі), відчував від неї запах алкоголю, показання свідка ОСОБА_50 , яка також повідомила суду, що коли ОСОБА_16 доставили до лікарні, від неї був запах алкоголю, вважає надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності достатніми та такими, що поза розумним сумнівом доводять факт керування транспортним засобом обвинуваченою ОСОБА_16 у стані алкогольного сп`яніння. Також цей висновок суду підтверджується показаннями свідка ОСОБА_47 , який зазначав про наявність запаху продуктів розпаду етанолу в автомобілі, свідка ОСОБА_84 , який повідомляв про стійкий запах спирту в салоні транспортного засобу, відомостями з висновку експерта № 728 щодо наявності в біологічних зразках від трупа ОСОБА_19 алкоголю, кількість якого відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Ці обставини у їх сукупності хоча й не можуть свідчити про вживання алкоголю безпосередньо перед ДТП саме ОСОБА_16 , але підтверджують показання ОСОБА_20 та ОСОБА_14 щодо вживання алкоголю їх компанією ввечері 10.12.2019 та у сукупності з відомостями, повідомленими свідками ОСОБА_61 , ОСОБА_50 щодо поведінки обвинуваченої після ДТП (коли її дістали з автомобіля), яка полягала в тому, що вона здійснювала фізичний спротив, коли їй намагалися надати медичну допомогу в автомобілі швидкої, в лікарні не могла назвати своє прізвище, не відповідала на питання, свідчать про неадекватну поведінку ОСОБА_16 . Свідок ОСОБА_70 припустив, що такий стан водія міг бути обумовлений травмою або іншими факторами, свідок ОСОБА_61 припустив, що така поведінка обвинуваченої була обумовлена станом алкогольного сп`яніння. Однак, таку поведінку обвинуваченої з огляду на висновок експерта № 21, яким встановлені тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_16 внаслідок ДТП, можливо пояснити лише перебуванням останньої в стані алкогольного сп`яніння, адже черепно-мозкової травми, струсу головного мозку як і будь-яких інших травм голови (окрім зазначеного у виписці забою м`яких тканин в ділянці лоба, що експерт не взяв до уваги під час дослідження через відсутність об`єктивних ознак цих тілесних ушкоджень в медичній картці) у ОСОБА_16 діагностовано не було.

Аналізуючи показання обвинуваченої щодо механізму настання ДТП, суд враховує, що вона зазначала, що в момент виїзду автомобіля за межі проїзної частини, рухаючись по дорозі та піску одночасно, вона почала різко застосовувати гальмування, побачила, що дорога уходить ліворуч (по узбіччям в цьому місці насипи, є обрив та відсутні відбійники), вона почала викручувати кермо ліворуч, внаслідок чого автомобіль занесло, він пролетів деяку відстань в повітрі і перевернувся.

Зі схеми до протоколу огляду місця ДТП вбачається, що автомобіль виїхав за межі проїзної частини праворуч, подолав по узбіччю лівими колесами відстань у 35,5 м., а правими - 64 м. З фототаблиці вбачається що колії від коліс автомобіля розташовані прямолінійно, з віддаленням від проїзної частини праворуч, будь-яких слідів заносу автомобіля не зафіксовано. Тобто, виїжджаючи за межі проїзної частини на узбіччя лише правими колесами, та подолавши таким чином відстань близько 30 м., ОСОБА_16 втратила курсову стійкість автомобіля, після чого автомобіль перекинувся.

Проаналізувавши наведені обставини у їх сукупності, оцінивши встановлені судом на підставі доказів, наданих сторонами, обставини кримінального провадження, суд приходить до переконання, що ОСОБА_16 були допущені порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль виїхав за межі проїзної частини, перекинувся на дах, в результаті чого ОСОБА_19 загинув, а ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження.

Факт порушення обвинуваченою вимог ПДР встановлений висновком автотехнічної експертизи, який в судовому засіданні більш докладно роз`яснив експерт ОСОБА_79 , зауважуючи, що в умовах будь-якої видимості (достатньої або недостатньої), будь-якої оглядовості (обмеженої чи необмеженої), по будь-якому дорожньому покриттю (вологе, сухе, ожеледь) водій має керувати транспортним засобом безпечно, не створювати перешкод учасникам руху, враховувати дорожню обстановку та обирати безпечну швидкість.

Суд відхиляє заперечення сторони захисту щодо допустимості та достовірності зазначеного джерела доказів та зазначає, що експертне дослідження було здійснено компетентним спеціалістом, який має необхідну освіту та тривалий досвід роботи. Експерт ОСОБА_79 в судовому засіданні надав додаткові роз`яснення щодо свого висновку, тим самим спростовуючи доводи сторони захисту, а саме зазначив, що дії водія не відповідали вимогам п.10.1 та п.12.1 ПДР, зауваживши, що в цій дорожній ситуації порушення цих пунктів відбулося одночасно, адже автомобіль не міг виїхати за межі проїзної частини дороги, якщо б поздовжня вісь автомобіля при русі відповідала б поздовжній вісі дороги. Тобто, у разі дотримання водієм відповідності поздовжньої вісі автомобіля поздовжній вісі проїзної частини, виїзд за межі проїзної частини неможливий. Твердження захисника про те, що п.10.1 ПДР передбачає лише заборону створення перешкод іншим учасникам руху є нелогічним, адже цим пунктом також встановлено обов`язок водія безпечно керувати транспортним засобом, що вбачається з його змісту, тобто не заподіюючи шкоди ані іншим учасникам руху, ані елементам дороги та огороджувальним конструкціям, ані власному транспортному засобу та його пасажирам. Посилання захисника на п.12.2 ПДР, яким передбачено що в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, є недоречним, оскільки зазначеною нормою лише більш конкретно визначено поняття безпечної швидкості руху за певних несприятливих для водія обставин.

Обвинувачена в судовому засіданні зазначала, що вона їхала рівною дорогою, інші учасники дорожнього руху були відсутні, і саме цими обставинами вона обґрунтувала обрання нею швидкості руху близько 60 км/год, яку вона вважала безпечною. Ці показання щодо рівної дороги від м.Святогірськ до заокруглення дороги ліворуч, де і сталося ДТП, судом приймаються, адже відповідають фактичним обставинам.

Розмірковуючи над доводами сторони захисту в тій частині, що надані для дослідження експерту вихідні дані не відповідали дійсним обставинам, суд перш за все вважає необхідним чітко визначити згідно вимог ПДР дефініції понять, якими оперує захист.

Так, видимість у напрямку руху - максимальна відстань, на якій з місця водія можна чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху, що дає змогу водієві орієнтуватися під час керування транспортним засобом, зокрема для вибору безпечної швидкості та здійснення безпечного маневру. При цьому недостатньою видимістю визнається видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Оглядовість - об`єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія. При цьому обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами.

Отже, під час руху рівною дорогою до заокруглення дороги ліворуч, на відстані приблизно 1 км, у сторони захисту відсутні підстави стверджувати про наявність обмеженої оглядовості. Однак, як було детально зазначено вище, на час настання ДТП о 00-30 год. був невеликий туман, який згодом ставав все густішим. Окрім того, на неосвітленій штучним освітленням в темну пору доби ділянці дороги за наявності туману обвинувачена була зобов`язана зменшити швидкість до безпечної, щоб встигнути зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Суд, оцінюючи доводи обвинуваченої щодо відсутності на цій ділянці дороги попереджувального знаку, зазначає наступне.

Зі змісту схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що по ходу руху з м.Святогірськ на місці ДТП встановлений дорожній знак 1.4.2.

З наданих обвинуваченою фотографій дорожнього знаку на місці ДТП, що були зроблені 17.09.2020, вбачається, що дорожній знак встановлений 03.03.2020 (п.1.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України, - дорожній знак небезпечний поворот ліворуч, який попереджає про заокруглення дороги радіусом менше 500 м. поза населеним пунктом). За відомостями Служби автомобільних доріг від 12.10.2020, наданими на запит адвоката, дорожній знак 1.2 - небезпечний поворот ліворуч встановлений в травні 2019, інформації про пошкодження чи викрадення дорожнього знаку до Служби автомобільних доріг не надходило (а.к.п.201 т.4). За відомостями філії Автодор № 8 згідно технологічного паспорту встановлення інформаційного дорожнього знаку у вказаному місці встановлено знак 1.2 небезпечний поворот ліворуч в травні 2019, а також дорожній знак 1.4.2 напрямок повороту в квітні 2019 (в кількості трьох одиниць (а.к.п.198 т.4).

Отже, доводи обвинуваченої щодо відсутності дорожнього знаку 1.2 небезпечний поворот ліворуч на місці ДТП 11.12.2019 підтверджені у судовому засіданні. Але наявність попереджувального дорожнього знаку позначена на схемі як Д.З.1.4.2, що відповідає п.1.4.2 напрямок повороту (рух ліворуч) розділу 33 Правил дорожнього руху України. Отже, станом на момент події ДТП на цій ділянці дороги був встановлений попереджувальний знак 1.4.2 напрямок повороту (рух ліворуч), який обвинувачена мала б завчасно побачити у разі зменшення швидкості руху до безпечної, тобто такої, яка б надала можливість встигнути зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

На переконання суду наявність у вихідних даних екпертного дослідження відомостей про сухе дорожнє покриття жодним чином не може вплинути на достовірність висновку автотехнічної експертизи у цьому кримінальному провадженні, оскільки ДТП сталося через втрату курсової стійкості транспортним засобом внаслідок його виїзду за межі проїзної частини, а не внаслідок збільшення гальмівного шляху.

Законодавець, передбачивши у ч. 2 ст. 101 КПК право сторони захисту надати суду висновок експерта, тим самим передбачив і обов`язок суду його розглянути у сукупності з іншими доказами. Стороною захисту був наданий суду висновок експерта № 56/08 від 17.02.2021, складений за результатами проведення автотехнічного дослідження, але за його змістом наведені лише методичні рекомендації щодо способу встановлення видимості елементів проїзної частини в темний час доби з робочого місця водія. Суд не ставить під сумнів надані експертом роз`яснення, але зазначає, що в ході експертного дослідження обставини кримінального правопорушення перевірені не були.

До того ж під час судового розгляду кримінального провадження судом було надано можливість стороні захисту для реалізації свого права на подання суду своїх доказів та доведення їх переконливості, тобто дотримано принцип змагальності, також надано достатню кількість часу для формування та реалізації тактики захисту. Однак, сторона захисту не скористалася своїм правом на звернення до суду з клопотанням про призначення додаткової чи комісійної автотехнічної експертизи задля перевірки експертним шляхом своїх припущень.

Попри заперечення обвинуваченої її винуватості в порушенні ПДР суд зазначає, що сама обвинувачена в судовому засіданні зазначала про наявність несприятливих погодних умов (туман), про неосвітленість цієї ділянки проїзної частини в темну пори доби, про пасажира, який відволікав її від керування, але незважаючи на всі ці обставини в той же час вказувала, що рухалася зі швидкістю 60 км/год, яку з урахуванням наведених обставин у їх сукупності неможливо вважати безпечною. І в будь-якому разі обвинувачена, яка має значний водійський досвід, мала бути обізнана щодо наявності заборони керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Суд зважає, що обвинувачена, керуючи транспортним засобом, фактично повертаючись до готелю тією ж дорогою, якою рухалася годину тому, не помітила, що виїхала за межі міста, дорога стала неосвітленою, і до місця ДТП подолала відстань близько 1 км., незадовго до виїзду за межі проїзної частини почувши від пасажира, що проїхала потрібний поворот, про що зазначила у судовому засіданні. Також обвинувачена не звернула уваги на наявність попереджувального дорожнього знаку 1.4.2, яким було позначено напрямок руху ліворуч. Тобто, в розглянутій ситуації цього водія аж ніяк не можна вважати уважним. Саме всі ці порушення вимог ПДР у їх сукупності, що були допущені обвинуваченою, стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, а не якийсь роковий збіг обставин та нещасний випадок, про які зазначала обвинувачена під час допиту, оскільки будь-яких перешкод технічного характеру для дотримання вимог ПДР вона не мала.

Суд встановлює, що це кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченою з необережності, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто вона мала передбачити суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення. Причинний зв`язок між порушенням ОСОБА_16 вимог ПДР та настанням смерті ОСОБА_19 підтверджується висновками автотехнічної та судово-медичної експертиз, а також показаннями експерта ОСОБА_92 , який в категоричній формі зазначив, що смерть ОСОБА_19 настала швидко, і саме від отруєння бензолом та іншими вуглеводнями, у період часу з 23-00 год. 10.12.2019 до 03-00 год. 11.12.2019.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої ОСОБА_16 повністю доведено, а вчинене обвинуваченою суспільне небезпечне діяння правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 .

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_16 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до категорії тяжких необережних злочинів), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки; відомості про особу обвинуваченої (раніше не судима, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, заміжня, працевлаштована, за місцем роботи характеризується позитивно).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_16 відповідно до ст. 66 КК України судом не враховується щире каяття, оскільки обвинувачена під час судового розгляду не виявила критичного ставлення до своєї протиправної поведінки, зазначила, що визнає себе винною частково, але фактично надала показання щодо невизнання своєї винуватості, намагаючись ввести суд в оману щодо дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення. Отже, обставини, що пом`якшують покарання, відсутні.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_16 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд зазначає, що стан сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ст. 286 КК України, тому при призначенні покарання враховується як обставина, що обтяжує покарання згідно з п. 13 ч. 2 ст. 67 КК України.

Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої. Так, відповідно до досудової доповіді органу пробації від 10.06.2020 року ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену, її спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Слов`янський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Однак, приймаючи до відома цю інформацію, суд враховує, що вона надана з огляду на визнання обвинуваченою своєї вини та зазначення в обвинувальному акті пом`якшувальної покарання обставини - щире каяття, з урахуванням того, що ОСОБА_16 в повній мірі визнає серйозність наслідків своїх протиправних дій. Оскільки в судовому засіданні обвинуваченою надані показання щодо фактичного невизнання нею своєї винуватості у вчиненні злочину, судом встановлено відсутність щирого каяття, що суперечить досліджувальним органами пробації обставинам, на думку суду висновок органів пробації про можливість виправлення обвинуваченої без позбавлення волі на певний строк є таким, що не відповідає встановленим судом обставинам.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_16 буде досягнуто при призначенні їй покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України. При цьому суд не вбачає будь-яких підстав для застосування положень ст.75 КК України, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_16 вперше вчинила необережне кримінальне правопорушення, працевлаштована, має джерело доходу, відшкодувала заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_14 , який будь-яких претензій до обвинуваченої не висловлював, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Але ці обставини неможливо визнати достатніми для звільнення ОСОБА_16 від відбування покарання з випробуванням. За змістом ст. 75 КК всі зібрані у справі дані щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в сукупності з даними про особу винуватого мають спонукати до висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Водночас вчинений ОСОБА_16 злочин є тяжким, вона керувала транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим протягом певного проміжку часу (дорога від готелю до Лаври та у зворотньому напрямку) перебуваючи в такому стані за кермом створювала небезпеку для життя людей та загрозу настання інших тяжких наслідків. Саме через стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_16 порушила вимоги пунктів 10.1, 12.1 ПДР, які стали безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди та настання її суспільно небезпечних наслідків. Окрім того, до теперішнього часу, коли минув рік після події ДТП обвинуваченою так і не усвідомлено, що внаслідок її протиправних дій настали непоправні наслідки у виді смерті людини. Під час розгляду кримінального провадження судом обвинувачена хоча й висловлювала свій жаль з приводу ДТП, однак ознаки щирого розкаяння та усвідомлення нею саме своєї винуватості у загибелі людини у її поясненнях були відсутні. Протиправні дії обвинуваченої, що полягали у грубому порушенні вимог ПДР, призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей. Під час призначення покарання суд враховує позицію потерпілих, а саме родина ОСОБА_95 наполягала на суворому покаранні, потерпілий ОСОБА_14 при призначенні покарання поклався на розсуд суду, але зазначає, що вона не є обов`язковою для суду, враховується у сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, та не має над ними пріоритету.

Суд зважає, що покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення особи, попередження вчинення нею нових злочинів, тому з огляду на поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, суцільну відсутність усвідомлення нею своєї винуватості у вчиненні злочину, ствердження про наявне розкаяння, але водночас надання показань про невизнання своєї винуватості, на заперечення факту керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про її намір в будь-який спосіб пом`якшити свою кримінальну відповідальність, на думку суду саме покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення інших злочинів. Суд також не може залишити поза увагою ту обставину, що під час досудового розслідування обвинувачена вчиняла дії, спрямовані на відшкодування шкоди родині потерпілого ОСОБА_19 , але відшкодування шкоди не відбулося навіть в частині, перші грошові перекази залишилися невитребуваними, після чого майже рік обвинувачена не вчиняла жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди родині ОСОБА_19 . Приймаючи рішення про неможливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням суд зазначає, що хоча пасажири не висловили будь-яких заперечень щодо поїздки автомобілем вночі з нетверезим водієм, тобто добровільно їхали в автомобілі під керуванням ОСОБА_16 , чим в свою чергу частково сприяли вчиненню цього кримінального правопорушення, але саме ОСОБА_16 як водій була відповідальна за безпеку своїх пасажирів. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_16 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи також кількість та міцність вжитих нею перед подією ДТП алкогольних напоїв, суспільно небезпечні наслідки, що настали, суд зазначає, що за таких обставин звільнення від відбування основного покарання з випробуванням не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_16 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення нею Правил дорожнього руху України настали непоправні наслідки у виді смерті людини, окрім того, враховуючи характер цих порушень, суд вважає необхідним застосувати відносно неї додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_10 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_96 , заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином. Обґрунтовуючи свої вимоги потерпіла зазначає, що заподіяна їй моральна шкода полягає у непоправності втрати від раптової та передчасної загибелі її чоловіка, після чого вона відчуває глибокі нервові переживання, стривоженість, смуток, внаслідок чого у неї почалися розлади сну та апетиту, вона переживає глибоку депресію. Додаткові моральні страждання їй спричиняє цинічна позиція обвинуваченої, яка попри їх знайомство до теперішнього часу не звернулася до неї зі словами розкаяння, співчуття чи підтримки, не запропонувала їй фінансову допомогу. Посилаючись на наведені обставини та висновок експерта та спеціаліста ФОП ОСОБА_97 , зауважуючи про наявність фізичних та психологічних симптомів психотравми малолітнього ОСОБА_96 , спричиненої втратою батька, просила стягнути з обвинуваченої спричинену їй моральну шкоду в сумі 1147689,00 грн. Окрім того, посилаючись на положення ст.1200 ЦК України, з огляду на розмір заробітної плати загиблого ОСОБА_19 (18225,60 грн.) просила стягнути з обвинуваченої відшкодування у сумі 6075,00 грн. щомісячно малолітньому ОСОБА_98 до досягнення повноліття з дня набрання рішенням законної сили. Зазначаючи також про понесені нею витрати на поховання ОСОБА_19 , придбання ритуальних товарів та справляння поминальних обідів у сумі 47262 грн., просила стягнути їх з обвинуваченої на підставі ст.1201 ЦК України. Окрім того, зазначила, що нею понесені витрати на проведення експертизи у сумі 6280,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.

Потерпілий ОСОБА_11 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_16 , який обґрунтував тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_16 помер його брат ОСОБА_19 , чим йому заподіяно моральної шкоди, що полягає в непоправності втрати від раптової та передчасної загибелі брата, якого він дуже любив та поважав. Після вчиненого злочину він відчуває глибоку нервові переживання, стривоженість смуток, його постійно непокоять нав`язливі спогади минулого, почалися розлади сну, він переживає глибоку депресію, адже непоправність втрати близької людини супроводжуватиме його все життя. Заподіяну моральну шкоду він оцінив в 300000 грн., яку на підставі ст.23, 1167 ЦК України просив стягнути в повному обсязі.
Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звернулися з цивільним позовом до ОСОБА_16 , за змістом якого просили стягнути з обвинуваченої в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина, 1000000 грн. На обґрунтування своїх вимог зазначили, що загибель сина є для них непоправною втратою, оскільки він був їхньою надією, а після вчиненого злочину вони відчувають глибокі нервові переживання, стривоженість, страх та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питаннях їхнього життя, всі думки у них лише щодо загиблого синочка, адже найстрашніше горе для батьків - це втрата дитини, після цього горя їхнє життя ніколи не буде як раніше.
Обвинувачена ОСОБА_16 позовні вимоги визнала частково, зазначила, що вона не заперечує, що внаслідок смерті ОСОБА_19 його дитині, дружині, батькам та брату заподіяно моральної шкоди. Але моральну шкоду неможливо відшкодувати будь-якими грошима, а заявлені потерпілими суми є фантастичними. Вимоги щодо відшкодування витрат на поховання вона визнала в повному обсязі, зазначивши про свою готовність негайно їх відшкодувати.

Розглядаючи цивільні позови потерпілих суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали цивільні позивачі, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд зазначає, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Таким чином, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної цивільним позивачам, суд приймає до уваги, що внаслідок кримінального правопорушення настала смерть ОСОБА_19 , тобто ОСОБА_12 та ОСОБА_13 втратили сина, ОСОБА_11 втратив брата, ОСОБА_10 втратила чоловіка, а дитина - батька. Суд також враховує, що неповнолітній дитині на момент смерті батька було 5 років, тобто в такому віці вона була здатна відчувати моральні страждання, усвідомлюючи втрату батька, розуміючи, що вона втратила його назавжди, і в подальшому буде позбавлена можливості відчувати батьківську любов і турботу.

Висновком експерта № 23-2/107 від 27.02.2020 встановлено, що ситуація, що досліджується у даній справі, є психотравмувальною для ОСОБА_10 , ОСОБА_10 завдано психічних страждань смертю її чоловіка, можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання знаходиться в діапазоні від 0 до 243 мінімальних заробітних плат та залежатиме від провини та ступеню відповідальності особи, що заподіяла шкоду.

З протоколу діагностичного дослідження № 1 ФОП ОСОБА_97 вбачається, що трагічна подія в житті ОСОБА_96 співпала з його віковою кризою (криза 5 років), втрата батька, як приклад для наслідування, незамінна батьківська любов і опора є непоправним горем, та моральним та фізичним стражданням для ОСОБА_99 . Для ефективного та конструктивного вирішення травматичних наслідків ОСОБА_98 слід пройти корекційні заняття у дитячого психолога.

З дотриманням вимог виваженості і розумності, а також з врахуванням всіх вищенаведених обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 600000 грн. за цивільним позовом ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та 300000 грн. за цивільним позовом ОСОБА_10 .

Суд зауважує, що потерпілому ОСОБА_11 також заподіяно моральної шкоди втратою брата, але він не належить до переліку осіб, яким відшкодовується моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи згідно ст.1168 ЦК України, тому його позов підлягає залишенню без задоволення.

Розмірковуючи над вимогами щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з положенням ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. З врахуванням положень Закону України Про поховання та похоронну справу витрати, понесені на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання в розумінні статті 1201 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_10 надано товарні чеки зі сплати ритуальних послуг на суму 36465 грн., ці витрати підлягають відшкодуванню, витрати на проведення поминальних обідів у сумі 10797 грн. відшкодуванню не підлягають.

Частиною 1 ст.1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, шкода відшкодовується дітям до досягнення ними вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Згідно з ч.2 цієї статті шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Цивільним позивачем надано довідку про доходи ОСОБА_19 , зі змісту якої вбачається, що розмір його заробітної плати становив 18225,60 грн., тобто на кожну особу з родини ( ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_100 ) 6075,20 грн. Отже, в межах заявлених позовних вимог (щодо суми та періоду стягнення) ОСОБА_100 має право на відшкодування шкоди від обвинуваченої в розмірі 6075 гривень щомісячно, з дня набрання вироком законної сили до досягнення повноліття.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Однак, у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов?язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов?язаним суб?єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому вищезазначеним законом. Після такої виплати деліктне зобов?язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно із цим договором або вищезазначеним законом у страховика не виникло обов?язку з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов?язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такий висновок відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, висловленим 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

В ході судового розгляду кримінального провадження судом отримані відомості щодо здійснення страховою компанією ПАТ НАСК Оранта страхового відшкодування ОСОБА_10 за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю ОСОБА_19 , у сумі 150000 грн., страхове зобов`язання страховика припинено на підставі ст.600 ЦК України у зв`язку з переданням відступного.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Статтею 9 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - закон) визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого , розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 23.1 ст. 23 закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Пунктом 27.5 ст.27 закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Отже, за наведених обставин суд вважає встановленим, що страховою компанією виплачено потерпілій ОСОБА_10 страхове відшкодування за шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_19 , що складалося з матеріальної шкоди у сумі 50000 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн. Оскільки судом встановлено, що відшкодуванню підлягають понесені витрати на поховання у сумі 36465 грн., а страховою компанією виплачено страхове відшкодування матеріальної шкоди на суму 50000 грн., підстави для стягнення суми витрат на поховання з ОСОБА_16 відсутні, адже деліктне зобов`язання в цій частині є припиненим після відшкодування шкоди страховиком замість обвинуваченої.

Окрім того, оскільки страховою компанією виплачено в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн., встановлена судом сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_10 має бути зменшена на суму виплаченого страхового відшкодування, тому з ОСОБА_16 підлягає стягненню 200000 грн.

За змістом ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов?язані з правовою допомогою представника потерпілого та цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий та цивільний позивач. Згідно з ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_15 надає правову допомогу ОСОБА_10 на підставі договору про надання правової допомоги (ордер ПТ № 178176 від 27.05.2020). Таким чином, цивільним позивачем підтверджено факт надання йому правової допомоги адвокатом, однак жодних доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу суду не надано, зі змісту договору вбачається, що розмір гонорару визначений додатковою угодою до договору, яка в матеріалах кримінального провадження відсутня. За таких обставин при відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу суд позбавлений можливості стягнути з обвинуваченої витрати на правову допомогу.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід продовжити у зв`язку з відсутністю підстав для його зміни або скасування.

На виконання положень ч.4 ст.174 КПК України та для вирішння питання по речовому доказу слід скасувати арешт майна, накладений на автомобіль Chevrolet-Epica LA69 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді. В той же час відсутні підстави для скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_16 ухвалою суду, оскільки арешт на частку квартири накладено з метою забезпечення цивільних позовів, які за вироком частково задоволені.

На підставі ч.1 ст.124 КПК України з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_10 слід стягнути витрати за проведення судової психологічної експертизи № 23-2/107 від 27.02.2020 у сумі 6280,40 грн. Процесуальні витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Відповідно до положень статті 100 КПК України речовий доказ по справі автомобіль Chevrolet-Epica LA69 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_29 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_16 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_16 обчислювати з моменту її фактичного затримання після набрання вироком законної сили, зарахувавши ОСОБА_16 на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання строк попереднього ув?язнення з 11.12.2019 по 13.12.2019 з розрахунку 1 день попереднього ув?язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 16.12.2019 на автомобіль Chevrolet-Epica LA69 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_101 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) грн.

Стягувати з ОСОБА_16 на користь неповнолітнього ОСОБА_101 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шкоду, завдану втратою годувальника в сумі 6075 (шість тисяч сімдесят п`ять) грн. щомісячно, з дня набрання вироком законної сили та до досягнення ОСОБА_102 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В іншій частині вимог - відмовити.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 300000 (триста тисяч) грн. кожному.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_16 процесуальні витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19-1 від 14.01.2020 у сумі 942 грн. 06 коп., автотехнічної експертизи № 2/19-44 від 29.01.2020 у сумі 942 грн. 06 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведення експертизи № 23-2/107 від 27.02.2020 сумі 6280,40 грн.

Речовий доказ: автомобіль Chevrolet-Epica LA69 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику ОСОБА_29 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1