Справа №295/7083/21
УХВАЛА
Іменем України

08.06.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю потерпілої ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілих у кримінальному провадженні № 0000127 від 11.10.2013 року ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення процесуальних строків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому зазначили, що чинний Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає два самостійних способи захисту зацікавлених осіб від порушень, пов`язаних із недотриманням розумних строків проведення досудового розслідування чи вчинення окремих процесуальних (слідчих) дій: 1) оскарження прокурору вищого рівня недотримання розумних строків у порядку, передбаченому статтею 308 КПК України; 2) звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення строку для здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних чи слідчих дій) в порядку, передбаченому статтями 28, 114 КПК України. За словами потерпілих, встановлення процесуальних строків є необхідним у так званих «фактових справах», відповідно до яких орган досудового розслідування здійснює збір доказів, обмежує право користування чи володіння майном, отримує тимчасові доступи до речей і документів у приватних осіб, але не повідомляє жодну особу про підозру. Особливо це стосується тих кримінальних проваджень, які зареєстровані до 15.03.2018 року і за якими законом не обмежений строк досудового розслідування до повідомлення | особи про підозру. Окремо потерпілі звертали увагу на можливість звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення процесуальних строків для повідомлення про підозру особі. У такому разі, при доведені потерпілою особою наявності очевидних доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, наявності фактів зволікання з таким повідомленням з боку органів слідства чи прокуратури, слідчим суддею може бути прийнята ухвала про встановлення строків для повідомлення особі про підозру. З огляду на викладене у клопотанні, посилаючись на положення ст.ст. 28, 114 КПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просять слідчого суддю встановити процесуальний строк із метою захисту прав та інтересів зацікавлених осіб, і прийняти ухвалу про встановлення строків для повідомлення особі про підозру.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнила, що є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000127, яке розслідували вісім слідчих протягом восьми років. На її думку, за цей час слідством зібрано достатньо матеріалів для повідомлення про підозру гр. ОСОБА_7 . За словами ОСОБА_3 , земля під будинком по АДРЕСА_1 була приватизована братами Вольськими в 2013 році і на момент укладення попереднього договору купівлі-продажу будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не належала останній. На запитання слідчого судді ОСОБА_3 відповіла, що їй невідомо, які граничні строки повідомлення про підозру передбачені КПК України та до прокурора із клопотанням про встановлення строку повідомлення про підозру вона не зверталась.

Слідчий в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на даний час відсутні достатні докази для повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а до повноважень слідчого судді не належить встановлення строку повідомлення про підозру. На переконання слідчого, у своєму клопотанні потерпілі не послались на обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України, як і не довели якими ж нормами КПК України визначені граничні строки повідомлення про підозру. Звертав увагу, що повідомлення про підозру належить до виключних повноважень слідчого та слідчий суддя не може порушувати процесуальну самостійність слідчого (прокурора).

Прокурор підтримав позицію слідчого у засіданні. Додав, що статтею 276 КПК України передбачений вичерпний перелік випадків, у яких можливо здійснити повідомлення особі про підозру. На даний час такі підстави відсутні. Також прокурор зазначив, що наразі на виконанні у слідчого перебувають вказівки процесуального керівника та за результатами їх виконання буде прийняте відповідне законне (процесуальне) рішення.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, у поданій на ім`я слідчого судді заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, вимоги клопотання підтримує з метою захисту своїх прав та інтересів.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання та окремі матеріали кримінального провадження № 0000127, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 11.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. Дане провадження було порушене за заявою ОСОБА_3 , у якій остання послалась на шахрайські дії з боку ОСОБА_7 під час укладання попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки з будинком по АДРЕСА_1 , внаслідок яких ОСОБА_7 заволоділа коштами на суму понад 50 000 доларів США.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мають процесуальний статус у потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

За змістом статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Завданням слідчого судді, відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При цьому, способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Згідно зі ст. 26 КПК України слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.

Так, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом (ч. 6 ст. 28 КПК України).

При цьому слідчим суддею звернуто увагу на положення частин першої та другої указаної статті, відповідно до яких проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (виключно в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції) та такі розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У даній справі, на переконання слідчого судді, заявниками порушено питання про учинення дій, які не віднесені до кола питань слідчого судді.

Зокрема, статтею 276 КПК України визначені випадки, за яких слідчий, прокурор обов`язково повинні повідомити про підозру особі. При цьому у разі наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення кримінальний процесуальний закон не зазначає конкретного строку, протягом якого може бути вчинена така процесуальна дія.

Тим паче, що, як уже зазначалося, способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Згідно зі статтею 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

У статті 113 КПК України наведено визначення процесуальних строків, якими є встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

При цьому, КПК України містить низку норм, які чітко закріплюють прямі вказівки на строки, протягом яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення або вчиняти процесуальні дії. У випадках якщо норми КПК України не містять прямих указівок на строки їх проведення або вчинення чи закріплюють відповідні граничні строки, прокурор, слідчий суддя, суд з урахуванням обставин, установлених під час відповідного кримінального провадження, має право встановлювати конкретні процесуальні строки.

Процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, мають право встановлювати прокурор, слідчий суддя та суд. В окремих випадках процесуальні строки можуть установлюватися й іншими суб`єктами.

Процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку.

При встановленні процесуальних строків прокурор, слідчий суддя, суд повинні враховувати: 1) граничні строки вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, передбачені КПК України; 2) обставини, встановлені під час відповідного кримінального провадження; 3) достатність часу для вчинення учасником кримінального провадження відповідних процесуальних дій або прийняття ним процесуальних рішень; 4) відсутність перешкод реалізації права на захист.

Тобто, ця стаття передбачає, що процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом у межах граничного строку та не можуть їх перевищувати. Граничним строком є максимально допустима тривалість відповідного процесуального строку, встановлена КПК України або відомчим підзаконним нормативним актом. Наприклад, відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання.

Також стаття 114 КПК України закріплює гарантії забезпечення прав учасників кримінального провадження при встановленні прокурором, слідчим суддею, судом процесуальних строків: 1) процесуальні строки мають бути достатніми для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень; 2) процесуальні строки не повинні перешкоджати реалізації права на захист. Водночас закон зобов`язує прокурора, слідчого суддю, суд при встановленні процесуальних строків забезпечувати не лише приватні, а й публічні інтереси. Наприклад, закріплюючи граничні строки повідомлення прокурором або за його дорученням слідчим осіб, щодо яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, про факт і результати їх проведення, ч. 2 ст. 253 КПК України передбачає, що конкретний час повідомлення визначається з урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що у порядку ст. 114 КПК України слідчий суддя має право для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Натомість положення кримінального процесуального закону не містить граничних строків для вчинення такої дії, про яку клопоче заявник, а саме повідомлення особі про підозру після зібрання достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Більше того, визначення чи є зібрані докази саме достатніми для прийняття такого процесуального рішення як повідомлення про підозру належить безпосередньо до повноважень слідчого, прокурора та фактично відноситься до функцій органів досудового розслідування (ст. 94 КПК України).

З огляду на відсутність у нормах процесуального законодавства чітко визначеного строку для вчинення відповідної процесуальної дії, слідчий суддя позбавлений в межах його повноважень визначити той чи інший процесуальний строк для повідомлення особі про підозру.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 28, 114, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1