Ухвала
іменем України

24 травня 2021 року

м. Київ
справа № 243/9724/19
провадження № 51-2557ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року щодо нього.
Встановлені обставини
За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня

2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Апеляційного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 постановлено обчислювати з моменту його затримання з 1 грудня 2018 року.
Цим же судовим рішенням засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді 3 роки 1 місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків

до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня

2018 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 постановлено обчислювати

з 27 травня 2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 13 лютого по 27 травня 2020 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 27 квітня 2021 року апеляційні скарги обвинувачених залишив без задоволення, а зазначений вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,

а тому просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, засуджений лише формально посилається на істотні порушення судами попередніх інстанцій вимог кримінального процесуального закону, однак у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності рішень місцевого й апеляційного судів, як він мав зробити відповідно до

ст. 412 КПК, не зазначив, які конкретно положення кримінального процесуального закону порушили суди першої та апеляційної інстанції, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність, обґрунтованість та справедливість оскаржуваних судових рішень і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних вироку та ухвали з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 413

і 419 КПК та ч. 5 ст. 72 і ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК у їх взаємозв`язку.
Засудженийне зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотань, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також засуджений не вказав, яких конкретно доводів, наведених в його апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив,унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

У касаційній скарзі відсутні конкретні доводи щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права. Натомість засуджений наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, а також на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду касаційним судом.
Касаційна скарга не містить доводів щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК. Засуджений не зазначив, який період попереднього ув`язнення він просить касаційний суд зарахувати у строк відбування покарання.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року щодо нього та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3