Справа № 740/3143/18
Провадження № 1-в/740/47/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 рокум. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахування строку відбутого покарання,
установив:
До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахування строку відбутого покарання, в якому він просив зарахувати йому у строк покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2019 року строк попереднього ув`язнення та перебування під цілодобовим домашнім арештом, крім того, застосувати до нього Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII).

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не є підставою для перерахування строку відбування покарання у бік його зменшення, а період перебування попереднього ув`язнення у слідчому ізоляторі враховано судом під час ухвалення вироку. Закон № 2617-VIII не підлягає застосування, оскільки ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.186 КК України, а вказаним законом не вносилося змін до цієї статті. Крім цього, у клопотанні міститься посилання на неможливість вирахування установою, в якій ОСОБА_4 відбуває покарання, точної дати закінчення строку відбування покарання, однак ця установа не зверталася до суду з відповідним клопотанням. Таким чином, підстави для задоволення клопотання відсутні.
Засуджений ОСОБА_4 повідомлявся про розгляд його клопотання, у судове засідання не доставлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Згідно зі ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Ураховуючи викладене, суд визнав за можливе розглядати клопотання за відсутності засудженого.
Ознайомившись з клопотанням, матеріалами кримінального провадження, заслухавши прокурора, суд дійшов таких висновків.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у виді одного року обмеження волі, що згідно зі ст. 72 КК України становить шість місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту його затримання на виконання вказаного вироку суду.
Крім того, ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 19 травня 2018 року по 02 жовтня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого у виді домашнього арешту із визначеними заборонами та обов`язками, - залишено без зміни до набрання вироком законної сили.
Зі справи вбачається, що 22 травня 2018 року ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який у подальшому неодноразово продовжувався.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2018 року змінено запобіжний захід щодо ОСОБА_4 на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати житло цілодобово, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.
Крім цього, установлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2020 року постановлено початок строку відбування покарання засудженому за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від 17 січня 2019 року ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку з 05 грудня 2019 року.
Частиною 5 статті 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до постановлення вироку. Водночас перебування особи в умовах ізоляції від суспільства за характером обмежень, покладених на особу, фактично прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання.
Згідно зі ст. 3 указаного закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Таким чином, час застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не підлягає зарахуванню у строк покарання у виді позбавлення волі, оскільки домашній арешт не є попереднім ув`язненням.
Стосовно зарахування у строк відбування покарання ОСОБА_4 перебування в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», то як убачається з вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2019 року термін його попереднього ув`язнення з 19 травня 2018 року по 02 жовтня 2018 року зараховано у строк відбування покарання.
Стосовно застосування до засудженого положень Закону № 2617-VIII слід зазначити таке.
Законом № 2617-VIII, зокрема, до КПК України введено поняття кримінального проступку та регулюється діяльність органу дізнання.
ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Разом з цим Законом № 2617-VIII не вносилося жодних змін до ст. 186 КК України, за якою засуджено ОСОБА_4 , а тому підстав для застосування стосовно засудженого Закону № 2617-VIII немає.
За таких обставин у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахування строку відбутого покарання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1