Дата документу 15.02.2021 Справа № 937/7921/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження №11-сс/807/144/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/7921/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі апелянта ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції зі Скадовським районним судом Херсонської області, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року за скаргою ОСОБА_6 :

-відмовлено у відкритті провадження в частині вимог заявника щодо зобов`язання директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області припинити протиправні дії та вчинити процесуальну дію з розгляду його звернень, клопотання від 19 травня 2020 року та скарг від 18 червня 2020 року, 16 липня 2020 року у порядку та строки, встановлені ст. ст. 111, 220 КПК України, та надіслати обґрунтовану, з посиланням на закон, відповідь на його адресу; щодо зобов`язання слідчого ТУ ДБР ОСОБА_7 припинити протиправні дії та вчинити процесуальну дію надіслати йому належно засвідчену копію постанови від 14 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000009;

-повернуто скаргу в частині зобов`язання директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області внести до ЄРДР відомості за його заявою від 19 травня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року, поновити строк на подання слідчому судді поданої ним повторної скарги від 05 січня 2021 року, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України повернути справу на новий розгляд, у зв`язку з порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Також апелянт просить дослідити копію його пенсійного посвідчення, яке не було предметом дослідження судом першої інстанції, та надані апеляційному суду додаткові докази, які, на його думку, підтверджують не тільки наявність причинно-наслідкового зв`язку між свідомою і умисною бездіяльністю, неправомірними діями і прийняттям завідомо неправомірних рішень службовими особами прокуратури і суду та ушкодженням його здоров`я і спричиненням матеріальних збитків, але й підставою для поновлення строку на подання скарги, оскільки загострення захворювання серця, яке сталось у строки подання скарги, яке він лікував самостійно, є підставою на поновлення строку подання цієї скарги.

Апелянт вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження за його скаргою в частині зазначених ним вимог, слідчий суддя застосувала норми права, які за змістом не відповідають суті конфлікту, визнавши заявлені вимоги такими, що не входять до переліку, визначених ст. 303 КПК України, при цьому, не вказуючи, яким чином вирішується питання отримання зазначеної постанови для її подальшого оскарження в суді.

Крім того, ОСОБА_6 зауважує на тому, що бездіяльність, дії і рішення ТУ ДБР м. Мелітополя ним були востаннє оскаржені 07 серпня 2020 року поданням особистої скарги директору ДБР, на яку він отримав відписку 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим вважає, що саме цього дня він вичерпав всі можливості щодо розгляду його клопотання та скарг, отже, саме з 31 жовтня 2020 року розпочався відлік десятиденного строку на оскарження в суді бездіяльності, дій і рішень органу досудового розслідування, який закінчувався 10 листопада 2020 року.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Стаття 303 КПК України передбачає, які рішення, дії чи бездіяльність можуть бути предметом оскарження на стадії досудового розслідування. Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді на стадії досудового розслідування, а також суб`єктів, які мають право на їх оскарження.

У ч. 2 ст. 303 КПК України зазначено про те, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тобто, рішення, дії чи бездіяльність, можливість оскарження яких прямо не передбачена одним з пунктів ч. 1 ст. 303 КПК України, не можуть бути предметом судового контролю з боку слідчого судді. Всі інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути предметом оскарження в суді під час підготовчого провадження.

Як встановлено колегією суддів, на обґрунтування можливості оскарження на стадії досудового розслідування слідчому судді бездіяльності прокурора щодо нерозгляду його його клопотань та скарг, ОСОБА_6 посилався на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні підлягає оскарженню бездіяльність, яка відповідає таким трьом обов`язковим ознакам: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо необхідності зобов`язати директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області припинити протиправні дії та вчинити процесуальну дію з розгляду його звернень, клопотання від 19 травня 2020 року та скарг від 18 червня 2020 року, 16 липня 2020 року у порядку та строки, встановлені ст. ст. 111, 220 КПК України, а також надіслати обґрунтовані, з посиланням на закон, відповіді на його адресу, оскільки, по-перше, такі відповіді ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області від 03 червня 2020 року, 01 липня 2020 року та 22 липня 2020 року були направлені заявнику, по-друге, положення кримінального процесуального закону взагалі не передбачають обов`язку директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області надати заявнику відповіді на вказані запити апелянта.

У зв`язку з цим не заслуговують уваги доводи апелянта про необхідність зобов`язати слідчого ТУ ДБР ОСОБА_7 надіслати йому належно засвідчену копію постанови від 14 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження, оскільки КПК України також не передбачені обов`язки слідчого повторно направляти вищевказану копію постанови.

Більш того, колегія суддів не має жодних підстав сумніватись у наявності постанови слідчого від 14 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000009, яка підтверджує не лише той факт, що скарга ОСОБА_6 не підлягала і не підлягає розгляду у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області, а й той факт, що вказана скарга взагалі не може бути предметом розгляду у порядку ст. 303 КПК України, оскільки закриття кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, а тому здійснення будь-яких процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні, в тому числі розгляд клопотань у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, відповідно до вимог закону, не допускається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В той же час, виходячи з вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як передбачено ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Як вбачається зі змісту скарги, 19 травня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області з клопотанням, в якому просив внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, 366, 375, 396 КК України. 05 січня 2021 року ОСОБА_6 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області, що полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, скаржник просив поновити строк на подання скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий або прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, виходячи із зазначених вище положень закону, строк оскарження бездіяльності директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 19 травня 2020 року, розпочався з 20 травня 2020 року, тобто, останнім днем оскарження такої бездіяльності слідчому судді є 29 травня 2020 року.

Тому, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою від 19 травня 2020 року, з якою він звернувся останній раз до суду лише 05 січня 2021 року /а.с. 2 зв./, подана за межами строку оскарження, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України.

ОСОБА_6 порушив питання про поновлення строку оскарження зазначеної бездіяльності, зокрема, звернувши увагу слідчого судді на його вік (72 роки), наявність інвалідності другої групи, а також двох інфарктів та неодноразового їх загострення /а.с. 13/.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник жодних доказів на погіршення його становища протягом тривалого часу не надав, а тому слідчим суддею не було знайдено підстав для поновлення строку на оскарження бездіяльності директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області, і з таким рішенням погоджується колегія суддів, оскільки вважає, що ОСОБА_6 у скарзі не вказав причин, які б дійсно перешкодили йому в межах визначеного законом строку оскаржити бездіяльність органів досудового розслідування, яка розпочалася після закінчення строку, визначеного в ст. 214 КПК України, для внесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинені кримінальні правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 після звернення до ТУ ДБР 19 травня 2020 року із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочинів, неодноразово звертався до ТУ ДБР з різними заявами та клопотаннями (18 червня 2020 року, 16 липня 2020 року, 07 серпня 2020 року), слідчий суддя дійшов правильного висновку про необґрунтованість клопотання про поновлення процесуального строку оскарження бездіяльності, оскільки заявник мав реальну можливість звернутися зі скаргою до суду у встановлений КПК України десятиденний строк.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 , реалізуючи своє право на оскарження бездіяльності директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області, не здійснив усіх необхідних дій, а наведені апелянтом причини пропуску строку, не є поважними в розумінні ст. 117 КПК України.

У зв`язку з цим, не заслуговують на увагу доводи апелянта про загострення захворювання серця в цей період, оскільки жодних доказів про погіршення його становища, останній не надав, а надані ним ксерокопії документів про його хворобливий стан, не стосуються періоду з 19 травня 2020 року до 05 січня 2021 року.

Отже, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта про те, що слідчим суддею неправильно був обрахований строк подачи ним скарги (з моменту надання відповіді 31 жовтня 2020 року) непереконливими, оскільки не узгоджуються з положеннями ст. ст. 214, 303-304 КПК України, відповідно до яких початок строку на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора в даному випадку не пов`язується з часом отримання особою будь-якої інформації щодо наслідків розгляду заяви, а зумовлений виключно часом подання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, і до того ж, незнання законів, саме по собі як таке, не може бути визнано безумовною підставою для поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, оскільки не належить до обставин, які не залежать від волі заінтересованої особи, що могли перешкодити їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Між тим, при поверненні скарги ОСОБА_6 , він не лише не позбавлений можливості оскаржити бездіяльність органів досудового розслідування, подавши належним чином вмотивоване клопотання про поновлення строку на її оскарження, а й звернутися із заявою, повідомленням про злочин в порядку ст. 214 КПК України, з наведенням достатніх посилань на наявність підстав для початку досудового розслідування, зокрема, обставини, час, місце, мотиви, наслідки вчинення кримінального правопорушення, у разі невнесення по ній відомостей до ЄРДР, оскаржити бездіяльність органів досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України з дотриманням строків, встановлених ч. 1 ст. 304 КПК України.

За зазначених вище обставин колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, і слідчим суддею обґрунтовано прийнято рішення про відмову у відкритті провадження за частиною вимог скарги та про повернення скарги в частині вимог щодо внесення відомостей до ЄРДР, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року за скаргою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: