Номер провадження: 11-сс/813/999/21
Номер справи місцевого суду: 501/1433/21 1-кс/501/486/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДП «МТП «Чорноморськ» адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ДП «МТП «Чорноморськ» на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 11.06.2021 року у кримінальному провадженні №0000217 від 25.03.2020 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУ №2 ГУНП в Одеській області, погодженого прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме: «Мостові перевантажувачі» № 101 (№ 3829), № 102 (№ 3830),№ 103 (№ 3831), № 104 (№ 3828), які згідно Наказу № 295-Аг від 04.12.2017 року «Про демонтаж та складання мостових перевантажувачів № 101 (інв. № 3829), № 102(інв. № 3830),№ 103 (інв. № 3831), № 104 (інв. № 3828)» було демонтовано, балансоутримувачем якого є ДП «МТП Чорноморськ» () з метою заборони розпорядження цим майном для недопущення його відчуження, проведення з ними будь-яких реєстраційних дій, руйнування (знищення).
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність забезпечення його збереження, для проведення ряду слідчих дій, експертних досліджень. Слідчим суддею враховано, що відповідно до матеріалів клопотання, постановою від 01.06.2021 року вказане в клопотанні майно визнано речовими доказами у кримінальному проваджені. Також слідчий суддя врахував, що не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що у свою чергу призведе до втрати доказів у кримінальному проваджені та суттєво ускладнить процес розслідування справи.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ДП «МТП «Чорноморськ» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Апелянт стверджує, що ухвала слідчого судді необґрунтована та незаконна, винесена з істотним порушенням норм кримінального процесуального права. Слідчим суддею допущені неповнота судового розгляду, не враховано, що постанова про визнання вилученого майна речовими доказами не є мотивованою, не обґрунтовано, що вилучене майно має ознаки речових доказів.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України (далі КПК), рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи рішення слідчого судді районного суду та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи СВ ВП №2 ОРУ №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000217 від 25.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

09.04.2021 року слідчим винесено постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи оцінки машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання.

01.06.2021 року постановою слідчого зазначено у клопотанні майно визнано речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні.

08.06.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: «Мостові перевантажувачі» № 101 (№ 3829), № 102 (№ 3830),№ 103 (№ 3831), № 104 (№ 3828), які згідно Наказу № 295-Аг від 04.12.2017 року «Про демонтаж та складання мостових перевантажувачів № 101 (інв. № 3829), № 102(інв. № 3830),№ 103 (інв. № 3831), № 104 (інв. № 3828)» було демонтовано, балансоутримувачем якого є ДП «МТП Чорноморськ» () з метою заборони розпорядження цим майном для недопущення його відчуження, проведення з ними будь-яких реєстраційних дій, руйнування (знищення).
11.06.2021 року ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого.

Клопотання слідчого, у свою чергу мотивоване тим, що майно, на яке накладено арешт могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є предметом злочину, мають значення ключових доказів. Для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема проведення огляду вилученого майна, проведення експертних досліджень, що у подальшому надасть можливість слідству використати вказане майно як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, не накладення арешту на вилучене майно призведе до його знищення чи спотворення, що у свою чергу позбавить орган досудового розслідування можливості використання вказаного майна як речового доказу, притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого та обставини, на які посилається останній, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, фактично відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на вимоги ст.170 КПК, задовольнив клопотання та наклав арешт на майно, вилучене під час обшуку, зазначивши про те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Слідчий суддя також послався на те, що не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що у свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що вилучене майно, а саме «Мостові перевантажувачі» відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України, це майно може бути речовими доказами та потребує детального дослідження.
Апеляційний суд визнає непереконливими доводи адвоката щодо відсутності в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді конкретних відомостей, що вилучене майно має ознаки речових доказів, оскільки у вказаних процесуальних документах зазначено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема в оскарженій ухвалі слідчий суддя вказав, що вилучені «Мостові перевантажувачі», які постановою слідчого від 09.04.2021 року, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Доводи апелянта відносно того, що посадові особи ДП «МТП «Чорноморськ» на теперішній час не є підозрюваним або цивільними позивачами, а тому на вказане майно не можна накладати арешт, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки діючий кримінальний процесуальний закон України не ставить в залежність можливість накладення арешту на майно з процесуальним статусом особи, у володінні якого воно перебуває на час вирішення клопотання щодо необхідності його арешту.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності на вилучене майно завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для користувача, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження ДП «МТП «Чорноморськ» не використовує у роботі зазначені «Мостові перевантажувачі», оскільки вони лише зберігаються у розібраному стані, а тому накладення арешту не обтяжує ніяким чином розпорядження зазначеним майном, що не може призвести до зупинення або правомірної підприємницької діяльності підприємства.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для користувача, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права користування завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, слід визнати непереконливими.

У відповідності до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ДП «МТП «Чорноморськ» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 11.06.2021 року, якою накладено арешт на «Мостові перевантажувачі» у кримінальному провадженні №0000217 від 25.03.2020 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4