справа № 208/7574/20
№ провадження 1-кп/208/274/21
ВИРОК
Іменем України

25 червня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000087 від 19.08.2020 року і угоду про визнання винуватості від 06.11.2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Аули Криничанського району Дніпропетровської області, громадянином України, неодруженим, маючим неповну середню освіту, непрацюючим, немаючим на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимим, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
встановив:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000087 від 19.08.2020 року і угоди про визнання винуватості від 06.11.2020 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:
ОСОБА_4 , 18.08.2020 р. приблизно о 19:30 год. знаходився поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ФОП ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в той час сидів на літньому майданчику зазначеного кафе за столом та прослуховував через навушники на мобільному телефоні відеофайли. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, яке перебувало у неповнолітнього ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном та бездротовими навушниками «Redmi AirDots».
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, належним на праві власності ОСОБА_8 , шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_4 18.08.2020 р. приблизно о 19:30 год., перебуваючи біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_7 та почав з ним розмовляти.
В ході розмови ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_7 в тому, що йому потрібен мобільний телефон для здійснення декількох телефонних дзвінків та попросив у останнього надати йому мобільний телефон для здійснення телефонних дзвінків, не маючи наміру у подальшому повертати зазначене майно останньому.
Неповнолітній ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_4 та очікуючи, що останній поверне майно по минуванню потреби, а саме після здійснення телефонних дзвінків, 18.08.2020 р. приблизно о 19:40 год., перебуваючи біля кафе «Шашлик Мастер», належного ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , добровільно передав останньому мобільний телефон «Redmi 7A», належний ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи в правій руці мобільний телефон «Redmi 7A», побачив, що неповнолітній ОСОБА_8 відволікся та тимчасово втратив контроль за майном, взяв зі столу кейс з бездротовими навушниками «Redmi AirDots», які належать на праві власності ОСОБА_8 , таким чином заволодів майном, а саме:
- мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 7A» 2/16 Gb Matte Black, S/N НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартість якого станом на 18.08.2020 р. становила 864, 00 грн - згідно висновку судової товарознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № 19/104-10/1/815 від 12.10.2020 р.;
- бездротовими навушниками «Redmi AirDots», вартість яких станом на 18.08.2020 р. становила 266, 67 грн - згідно висновку судової товарознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № 19/104-10/1/843 від 19.10.2020 р.;
- сім-картою мобільного оператору «Лайф» з номером НОМЕР_4 , яка не має майнової цінності;
- сім-картою мобільного оператору «Лайф» з номером НОМЕР_5 , яка не має майнової цінності;
- картою пам`яті на 8 GB, яка не має майнової цінності;
- чохлом до мобільного телефону, який не має майнової цінності, та утримуючи його при собі з метою залишення місця скоєння кримінального правопорушення, почав йти від неповнолітнього ОСОБА_7 в бік будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 , вимагаючи повернути йому майно, розпочав рухатися за ОСОБА_4 , який, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, відкрито, з корисливою метою, цілковито усвідомлюючи те, що своїми діями він вчиняє відкрите протиправне поза волею власника викрадення чужого майна, підійшов до буд. АДРЕСА_3 , де був зупинений неповнолітнім ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що його дії є відкритими, продовжив реалізацію свого протиправного умислу, з метою доведення його до кінця, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, чим довів свій протиправний умисел до кінця.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
06 листопада 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Дніпродзержинської місцевої прокуратури (наразі - Кам`янської окружної прокуратури) за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вулиця І. Ясюковича, 2 укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно змісту укладеної та підписаної сторонами угоди, обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду.
Потерпіла у цьому провадженні, ОСОБА_8 , у відповідності з ч. 4 ст. 469 КПК України надала письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.
З урахуванням обставин кримінального провадження, сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України на строк 2 роки.
Сторони, підписуючи вказану угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України. Підстави оскарження вироку, яким затверджена угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.
Також наслідком укладання угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
У разі невиконання обвинуваченим угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, яким затверджена угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.
Крім того, обвинувачений розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України з призначенням йому вказаного покарання. Злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах, просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, враховуючи згоду потерпілої на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України відноситься до нетяжких злочинів, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
З урахуванням особи винуватого, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявності суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що обвинувачений офіційно не працює, за місцем мешкання скарг не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд прийшов до висновку, що ці обставини враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, тому вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, щодо судових витрат відповідно до ст. 124 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 06.11.2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/815 від 12.10.2020 року у сумі 653, 80 грн (шістсот п`ятдесят три гривні вісімдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/843 від 19.10.2020 року у сумі 653, 80 грн (шістсот п`ятдесят три гривні вісімдесят копійок).
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 02.10.2020 року № 208/6018/20, 1-кс/208/1697/20 на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7A» 16 GB, IMEI НОМЕР_2 , договір фінансового кредиту ПТ «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і Компанія» DNZ-16.89444/0.13617 від 18.08.2020 р. на ім`я ОСОБА_4 та від 16.10.2020 року № 208/6018/20, 1-кс/208/1756/20 на бездротові навушники «Redmi AirDots» чорного кольору у кількості 1 шт. з зарядним пристроєм до них скасувати.
Речові докази мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7A» 16 GB, IMEI НОМЕР_2 , бездротові навушники «Redmi AirDots» чорного кольору у кількості 1 шт. з зарядним пристроєм до них повернути потерпілій ОСОБА_8 .
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст. 473, 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1