№707/668/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2021 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
законного представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
законного представника ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001377 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хацьки, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, навчається ДНЗ «ЧПАЛ», неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей на має, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України
в с т а н о в и в:
21.12.2019 року близько 18 години ОСОБА_8 знаходячись по вул. Тищенка, неподалік будівлі початкової школи за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_5 , діючи з умислом спрямованим на завдання останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, свідомо припускаючи їх настання, наніс останньому один удар правою ногою в лівий бік тулуба, а саме в ділянку, що знаходиться нижче лівої пахви, чим спричинив потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/38 від 13.01.2020 тяжкі тілесні ушкодження як такі, що небезпечні для життя у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки, внутрішньою кровотечею та геморагічним шоком третього ступеню.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він визнає повністю та показав суду, що 21 грудня 2019 року він разом із своїми друзями перебував поблизу школи в с.Хацьки Черкаського району, там зустрів ОСОБА_11 , у нього з ним виникла словесна перепалка, в ході якої він наніс останньому удар ногою і попав в лівий бік, силу удару не розрахував. ОСОБА_5 від удару зігнувся, але потім сказав, що все нормально і вони розійшлись.
В скоєному щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_11 допитаний в судовому засіданні суду пояснив, 21.12.2019 року близько 18 години він разом із своїм товаришем ОСОБА_12 проходив по вул. Тищенка в с.Хацьки Черкаського району. Поблизу школи вони зустріли ОСОБА_13 з друзями. ОСОБА_14 сказав йому сходити до магазину та купити пива, на що він відмовився і останній вдарив його ногою в живіт. Від удару йому стало боляче, але він сходив за пивом для ОСОБА_13 , після чого вони розійшлися. Через деякий час йому стало дуже погано, біль була дуже сильною і він дійшовши до зупинки ліг у ній. Додому його підвіз незнайомий чоловік, а потім його відвезли до лікарні і прооперували.
В цілому, даючи оцінку вказаним показам обвинуваченого і потерпілого, суд вважає, що вони є достовірними.
Судом безпосередньо у судовому засіданні, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини обвинуваченого, наступні документи ( спеціально створені з метою збереження інформації матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин):

-протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується ОСОБА_15 від 30.12.2019;

-протоколом огляду місця події від 30.12.2019 року, в ході якого було оглянуто місце скоєння злочину;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю малолітнього свідка ОСОБА_16 від 30.12.2019, в ході якого останній відтворив яким чином обвинувачений наніс удар потерпілому;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 30.12.2019, в ході якого останній відтворив яким чином обвинувачений наніс удар потерпілому;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 09.01.2020 року в ході якого останній відтворив яким чином обвинувачений наніс йому удар;
-висновком експерта № 02-01/38 від 13.01.2020, згідно якого у ОСОБА_5 наявні тяжкі тілесні ушкодження як такі, що небезпечні для життя у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки, внутрішньою кровотечею та геморагічним шоком третього ступеню, вказані ушкодження могли виникнути від одного удару взутою ногою в ділянку живота. Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути за обставин, відтворених ним під час слідчого експерименту від 09.01.2020 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю малолітнього свідка ОСОБА_18 від 29.01.2020, в ході якого останній відтворив яким чином обвинувачений наніс удар потерпілому;
-висновком експерта № 02-01/92 від 29.01.2020, згідно якого, тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути за обставин, відтворених свідками під час слідчих експериментів;
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 згідно ст. 66 КК України вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст. 67 КК України - вчинення злочину у присутності дитини.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого, прокурор просив призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі;

відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, який вину визнав у вчиненому, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому повністю та часткове відшкодування моральної шкоди;
ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких;
особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив (суперечка/конфлікт, які виникли через неправомірні дії обвинуваченого) і мету (показати свою фізичну перевагу над потерпілим), спосіб (нанесення ударів), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (заподіяння тяжких тілесних ушкоджень);
особу обвинуваченого: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, раніше не судимий, на момент скоєння злочину був неповнолітнім.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України, і враховуючи наявність наведених пом`якшуючих обставин із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із встановленням йому іспитового строку та покладанням обов`язків відповідно до ч.2 ст.76 КК України, оскільки саме такий вид покарання вбачається необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання, а саме реального відбування покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає.
В задоволенні цивільного позову прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_4 (заявленого в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради) та цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 (матері обвинуваченого), про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 , матеріальної та моральної шкоди, необхідно відмовити. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років ) відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, а на даний час обвинувачений ОСОБА_8 є повнолітнім.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідного до вимог ст. 100 КПК України.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не обиралась.
Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В задоволенні цивільного позову Черкаської місцевої прокуратури заявленого в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради до ОСОБА_9 відмовити.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили:
-медичну картку стаціонарного хворого №11385 на ім`я ОСОБА_5 , яка передана на зберігання до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради- залишити в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1