Справа № 462/6260/20
провадження 1-кп/462/244/21
У Х В А Л А

19 березня 2021 року

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 покликаючись на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. У ході досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме про можливість обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, також обізнаний про тяжкість покарання за вчинення даного кримінального правопорушення, за яке у відповідності до ч. 2 ст.115 КК України передбачено позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як спосіб вчинення злочину, що проявилося у нанесення множинних ударів ножем, їх кількість, локалізації, корисливий мотив, особи потерпілих, які являлися людьми віком 67 та 68 років, в силу свого віку не могли чинити значного опору підозрюваному, а відтак характеризує ОСОБА_10 , як особу, що немає достатніх моральних цінностей, соціально-стримуючих факторів, схильного для досягнення своїх злочинних цілей, із використанням будь-яких методів свідоме нехтування підозрюваним не лише вимогами законодавства, але і загальноприйнятими морально-етичними цінностями, який залишаючись на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окрім цього, покликається на наявність обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які передбачені у ст.178 КПК, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, який не перешкоджає застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить про відсутність у такого соціально стримуючих факторів, що може спонукати останнього до вчинення правопорушень та у сукупності свідчить про можливі наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відсутність тяжких захворювань, які б перешкоджали його триманню під вартою та відсутність перешкод щодо застосування до підозрюваного запобіжних заходів, у тому числі у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Європейського суду з прав людини "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 року закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник вирішення даного клопотання поклали на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вирішення даного клопотання поклали на розсуд суду, потерпілих, представника потерпілих, які підтримали клопотання, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора слід задовольнити.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 03.09.2020 підозрюваному ОСОБА_10 продовжено строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.10.2020 та продовжено судом до 20.03.2021 року.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що строк тримання під вартою закінчується 20.03.2021 року, наявність вагомих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, слід застосувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Керуючись ст.176-178, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів з 19 березня 2021 року до 17 травня 2021 року включно.

Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення.

Головуюча/підпис/

З оригіналом згідно:

Головуюча: ОСОБА_1