КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України ОСОБА_12 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_13
потерпілого ОСОБА_14
захисників ОСОБА_11
ОСОБА_8
ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_12
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року:

- задоволено клопотання прокурора та обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - кожному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 21 серпня 2021 року включно;

- відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;
- частково скасований арешт, накладений ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року (справа № 761/21813/20) та від 24 липня 2020 (справа № 761/21812/20), а саме в частині накладення арешту на сумку з особистими речами ОСОБА_12 , цигарок Хітс, сумки сірого кольору, в якій знаходиться косметичка з засобами особистої гігієни, коробки «Iqos 3 Duo», сумки сірого кольору «Abbor» в якій знаходиться светр сірого кольору, кофти сірого кольору, кенгурушки сірого кольору «Puma», куртки сірого кольору; в іншій частині клопотання адвоката ОСОБА_11 відмовлено;
- зобов`язано прокурора повернути тимчасово вилучене майно, а саме обвинуваченому ОСОБА_9 мобільний телефон золотого кольору марки «Meizu» та мобільний телефон «Honor» сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою «Vodafon» ( НОМЕР_3 ), паспорт для виїзду закордон виданий на ім`я ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_10 мобільний телефон сірого кольору марки «Iphone», модель А 1688 та мобільний телефон «LG» чорного кольору у захисному чохлі ІМЕІ: НОМЕР_4 .
- призначено судовий розгляд кримінального провадження № 0005330 відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_9 ,, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду в частині обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді триманні під вартою скасувати, призначити новий розгляд клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , ОСОБА_15 в суді першої інстанції, а захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_8 просять ухвалу в частині обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді триманні під вартою скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційні скарги захисників аналогічні за змістом та обґрунтовані тим, що ухвала суду є незаконною, не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, і підлягає скасуванню, оскільки висновки викладені у вищевказаній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та у справі допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так захисники зазначають про те, що 22 червня 2021 року ними неодноразово наголошувалось про наявність перешкод у розгляді клопотання прокурора щодо обрання підзахисним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки з підзахисними та із захисниками не виконані вимоги ч. 2 ст. 184 КПК України, а саме не вручена копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, яка повинна бути вручена не пізніше, ніж за 3 години до початку розгляду клопотання. Окрім того, всупереч положень ч. З ст. 184 КПК України до клопотаннь не додано матеріалів, якими прокурор обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу та підтверджень, що обвинуваченим та їх захисникам вручені клопотання про обрання запобіжного заходу.
Захисники наголошують, що, окрім обвинуваченого ОСОБА_15 , іншим обвинуваченим не надавались клопотання про обрання запобіжного заходу, що є порушенням їмх права на захист. Також стороною захисту було повідомлено суд, про те що клопотання про обрання запобіжного заходу від прокурора захисники не отримували і чекали вручення клопотання перед судовим засіданням відповідно до змісту повідомлення прокурора про те, що копія клопотання буде вручена в суді до початку судового засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Однак, копія клопотання прокурором вручена не була.
Апелянти наголошують на тому, що прокурор в порушення вимог КПК України надіслав на електронну адресу захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_8 файл з написом «клопотання», який не відкрився, і захист фактично був позбавлений можливості знати зміст клопотання про обрання запобіжного заходу та перевірити його відповідність вимогам КПК України. Захиснику ОСОБА_11 взагалі прокурором і на електронну адресу клопотання не надсилалось. Визнання судом вказаних порушень неістотними, на думку захисників, вказує на формальний підхід суду до розгляду клопотання.
На думку сторони захисту, недотримання прокурором і відповідно, як зазначено в апеляційній скарзі, ігнорування судом вимог ст.184 КПК України, яка регламентує форму, зміст та порядок вручення клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, прямо вказує на порушення права на захист і являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, оскільки прокурором до клопотання не додано доказів, на підтвердження наявності викладених у клопотанні обставин, та ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначені обставини, на думку апелянтів,свідчать про те, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Також захисниками акцентується увага на тому, що у клопотанні прокурора відсутні обґрунтовані посилання на дані, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, як і відсутні належні доводи обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Зазначені обставини, на думку захисників, свідчать про невідповідність клопотання прокурора обов`язковим вимогам до даного процесуального документу, а також порушення права сторони захисту знати зміст матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує свої доводи і вимоги, викладені у клопотанні.
За таких обставин захисники стверджують про те, що прокурор не навів доказів наявності обставин, які зазначені у п. 2 та п. З ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому суд мав право відповідно до вимог ч. З ст. 194 КПК України - лише зобов`язати підзахисних прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора.
Захисники вважають, що висновки суду щодо наявності ризиків і необхідності застосування до підзахисних запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, прокурором не доведені ризики, на які він посилається у клопотанні, тобто, є припущеннями, що тягне за собою невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Окремо сторона захисту акцентує увагу на тому, що колегією суддів не надано обгрунтування щодо не застосування до кожного з обвинувачених відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України застави, з урахуванням того, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 11 лютого 2021 року підзахисним визначено розмір застави - у сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в достатній мірі буде гарантувати виконання підозрюваним покладеним на нього обов`язків.
Таким чином, на переконання захисників, судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні під час прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не дотримано вимог ст. ст. 177, 184 та 194 КПК України і, не дивлячись на відсутність доказів обґрунтування підозри та існування ризиків, застосовано до підзахисних найсуворіший запобіжний захід.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_5 уточнив вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу скасувати, відмовити прокурору у задоволенні поданого клопотання.

Заслухавши доповідь суддів, пояснення захисників та обвинувачених на підтримку апеляційних вимог, додатково вказавши, що прокурор після судового засідання намагався вручити обвинуваченим копії клопотань; потерпілого, який просив вирішити питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вказавши, що завдяки цим особам він залишився живий, вони допомагали йому; прокурора, який категорично заперечував проти апеляційних скарги, вказавши, що при розгляді клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу судом першої інстанції дотримані вимоги закону, а також про те, що до цього дня він направляв захисника клопотання в електронному виді і будь-яких заперечень з боку останніх до цього не було; дослідивши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарги та провівши апеляційний розгляд в їх межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Як встановлено з наявних матеріалів, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0005330 по обвинуваченню ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - кожного - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
Зі змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що під час підготовчого судового засідання, серед інших питань, прокурор просив призначити судовий розгляд у закритому судовому засіданні, оскільки до потерпілих були застосовані заходи безпеки, а також заявив клопотання про обрання кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Таке клопотання прокурором обгрунтоване тим, що при розгляді клопотання обов`язково слід врахувати характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченими сукупності злочинів, які є особливо тяжкими та передбачають покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зважаючи на ймовірну тяжкість покарання у майбутньому, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можуть переховуватись від суду, перебуваючи на волі можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачені не мають постійного місця роботи та джерел отримання доходу, а тому, на думку прокурора, вони можуть вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження чи обрання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказавши, що клопотання він не отримував; що файл, який надійшов на його електронну адресу, не відкрився; що прокурором не надано підтвердження того, що обвинуваченим надані копії матеріалів клопотання, а також зазначив, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про те, що у цьому кримінальному провадженні щодо потерпілих застосовувались якісь заходи безпеки.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зазначивши, що клопотання ним не отримано, що файл, який надійшов на його електронну пошту, не відкривався, що була дописка до файлу, що клопотання буде надано у судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_11 щодо розгляду клопотання про запобіжний захід, вважав, що його неможливо розглянути, оскільки сторона захисту його не отримувала.
Обвинувачені підтримали захисників.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що ним було отримано клопотання прокурора.
Представник потерпілого наголосив на тому, що будь-які постанови щодо забезпечення заходів безпеки є такими, що з обмеженим доступом. Якщо у суду виникають сумніви щодо того, що були застосовані такі заходи в іншому кримінальному провадженні, але яке поєднане із цим, то можливо зробити відповідні запити до компетентного органу. Вважав, що трансляція на ютубі викриває осіб, які охороняються, щодо запобіжного заходу відносно обвинувачених, клопотання прокурора підтримав. Разом з тим, просив обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які прийняли ряд необхідних заходів, а саме, надали потерпілому першу медичну допомогу, необхідні медикаменти (інсулін), їжу, пом`якшити запобіжні заходи, змінивши його на домашній арешт нічний або цілодобовий.
Потерпілі підтримали представника.
Потерпілий ОСОБА_14 просив змінити ОСОБА_17 та ОСОБА_18 запобіжний захід на домашній арешт, зазначив, що ним була знята квартира для проживання у ній для цих осіб.
Представник потерпілого зазначив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знята на рік.
Потерпіла ОСОБА_19 зазначила, що підтримує чоловіка, зазначивши, що обвинувачені ОСОБА_17 і ОСОБА_18 допомагали її чоловіку вижити, коли той був прикований да батареї.
Прокурор зазначив, що клопотання надсилались на електронні адреси захисників, як і в минулий раз. Чому вони зайняли таку позицію, що файли не відкриваються йому незрозуміло. Клопотання обвинуваченим направлялись 9 червня 2021 року до СІЗО для вручення.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали потерпілого.

За результатами розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції постановлено ухвалу від 23 червня 2021 року, якою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - кожному - обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 21 серпня 2021 року включно.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що судом встановлено, що клопотання прокурора надіслано до СІЗО 9 червня 2021 року для вручення обвинуваченим, а також є доведеним факт направлення клопотань прокурора захисникам на електроні адреси, і такий спосіб надіслання документів КПК України не заборонений.
Окрім того, суд вказав про те, що ухвалою суду від 9 червня 2021 року призначено підготовче судове засідання на 22 червня 2021 року на 13-00 год., яке було розпочато о 14.53 год., під час якого судом було оголошено про наявність клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу. Судове засідання було продовжене о 17.15 год. Суд першої інстанції дійшов висновку, що сторона захисту не була позбавлена можливості ознайомитись із вказаними клопотаннями та мала визначений законом 3 годинний термін для підготовки захисту. За встановлених обставин суд вважав за можливе розглянути клопотання прокурора, розцінивши позицію сторони захисту, як намагання затягнути судовий розгляд, участь у якому приймає велика кількість учасників.
Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, судом визнано таким, що не є істотними порушеннями, та такими, що не перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, відсутність письмових підтверджень того, що обвинуваченим вручені клопотання.
З урахуванням наведених обставин, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 злочинів, а також матеріали, які характеризують особи кожного з них, вік, відсутність місця роботи, їхні місця реєстрації та проживання, відсутність даних про міцність соціальних зв`язків, місцевий суд дійшов висновку, що на даний час немає обґрунтованих підстав вважати, що зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та обрав обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому суд першої інстанції взяв до увагу, що обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пред`явлено у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою осіб, а саме у незаконному викраденні позбавлені та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань здійснюваного протягом тривалого часу; вимаганні поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи; катуванні характер та спосіб вчинення яких свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Процесуальна поведінка обвинувачених, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнанняїх винними, дає підстави вважати, що ризики можливого переховування обвинувачених, а також можливого незаконного впливу на потерпілих і свідків на даний час є наявними та триваючим.
Окремо суд врахував відсутність даних про те, що обвинувачені не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятора. Врахувавши встановлені обставини, метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд дійшов висновку про обрання їм запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 діб.

Врахувавши встановлені обставини, а також положення ч. 4 ст. 183 КПК України, місцевий суд не знайшов підстав для визначення застави обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Також суд дійшов висновку, що клопотання потерпілого про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на даний час задоволенню не підлягає, з огляду на відсутність договору оренди житла, яке, як зазначалось потерпілим, було знято ним для проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також відсутності підтвердження того, що власники квартири давали згоду на проживання у ній обвинувачених та відбування там домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.
З урахуванням наведеного, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.
Зміст клопотання та процедура вручення його копії передбачені ст. 184 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, тобто, законом передбачено обовьязок слідчого або прокурора вручити копію клопотання та матеріалів, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, лише підозрюваному та обвинуваченому, а тому доводи захисників про істотне порушення вимог КПК України, яке полягає у неврученні захисникам копії клопотання прокурора, є непереконливими.
Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що клопотання прокурора було оголошено, всі учасники судового провадження висловили своє відношення до клопотання прокурора, що свідчить про обізнаність учасників судового розгляду про його зміст. Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторона захисту, знаючи про наявність клопотання прокурора про обрання кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що було оголошено судом, мала достаній час у виді перерви у судовому засіданні 22 червня 2021 року з 14.53 год. до 17. 15 год. для ознайомлення із клопотанням прокурора та підготовки до його розгляду.

Що стосується доводів захисників про невручення копії клопотання прокурора обвинуваченим, то вони, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
З метою перевірки доводів апеляційних скарг про невручення обвинуваченим копії клопотання прокурора судом апеляційної інстанції зроблений запит до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Згідно з відомостями, наданими на запит суду, 15 червня 2021 року на адресу ДУ «Київський слідчий ізолятор» надійшли з Київської міської прокуратури клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 10 червня 2021 року для вручення увьязненим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . 15 червня 2021 року ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 було запропоновано отримати вщевказане клопотання, однак останні відмовились отримувати його про що було складено акти. 16 червня 2021 року ОСОБА_7 було вручено клопотання, про що свідчить розписка (ас. 48-53).
Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст. 22, ч. 1 ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
На переконання колегії суддів, обвинувачені, відмовившись отримати копію клопотання прокурора, саме у такий спосіб використали свої права, а, відтак, будь-яких порушень з боку прокурора, а також суду першої інстанції, у т.ч. права на захист обвинувачених, колегія суддів не вбачає.

Таким чином колегією суддів не встановлено порушень вимог КПК України з боку суду на стадії підготовчого судового засідання при розгляді клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг захисників про безпідставне обрання кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, з огляду на таке.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке обрання можливе та виправдане.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, зокрема, буде переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків.

Відповідно до наявних матеріалів питання обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою вирішено на новій процесуальній стадії кримінального провадження - стадії підготовчого судового засідання. На дані й стадії суд першої інстанції позбавлений можливості робити будь-який висновок щодо обгрунтованості підозри, оскільки з моменту находження обвинувального акта до суду змінюється процесуальний статус підозрюваної особи на обвинуваченого ( ч.1, ч. 2 ст. 42 КПК України), і вказаній особі висувається обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України). Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, суд на стадії підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою осіб, а саме, у незаконному викраденні позбавлені та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань здійснюваного протягом тривалого часу; вимаганні поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи; катуванні, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих під час підготовчого засідання даних суд першої інстанції визначив щодо можливої причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

За встановлених обставин суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судового розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, що обвинувачені без застосування до кожного з них запобіжного заходу у виді тримання під вартою зможуть переховуватися від суду та впливати на потерпілого та свідків.
Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою, за які передбачене покарання від 5 до 10 років позбавлення волі та від 7 до 12 років позбавлення волі.
Вказане свідчить, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Як встановлено зі змісту оскаржуваної ухвали, жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди відправленню правосуддя у спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено в суді першої інстанції, як і не зазначено під час апеляційного розгляду.
При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. За таких обставин суд першої інстанції, з урахуванням того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинувачених наразі лише призначений до розгляду, дійшов обгрунтованого висновку, що ризик прийняття обвинуваченими спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для них аспекті є реальним.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження наявності такого ризику свідчить і той факт, що відносно потерпілого застосовано заходи безпеки.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, колегією суддів відповідно до ст. 178 КПК України оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи кожного обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, з урахуванням тих даних, які наявні на стадії апеляційного розгляду.

Що стосується доводів апеляційних скарг, що попередньо до обвинувачених застосовувалась застава, що свідчить про можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, то колегія суддів вважає їх непереконливими. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на те, що обвинуваченим висунуто обвинувачення у вчиненні організованою групою осіб тяжких та особливо тяжких злочинів, - у незаконному викраденні позбавлені та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань здійснюваного протягом тривалого часу; вимаганні поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи; катуванні, тобто, злочинів, вчинених із застосуванням насильства, суд першої інстанції обгрунтовано не обрав обвинуваченим запобіжний захід у виді застави.
Окрім того, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність встановлених ризиків обгрунтовано не обрав відносно кожного з обвинувачених й інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою.
З огляду на сукупність наявних на даний час відомостей щодо особи кожного з обвинувачених, колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі судового провадження жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обрання кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Що ж стосується доводів потерпілого про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки вони допомагали потерпілому, внаслідок чого останній залишився живим, то, враховуючи стадію судового провадження, тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, можливість призначеного виду та розміру покаранння в разі доведеності вини останніх, наявності встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вказані потерпілим обставини не є безумовною підставою для обрання обвинуваченим іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і вони стосуються обставин вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають перевірці під час судового розгляду.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання кожному з обвинувачених на даній стадії судового провадження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційні скарги захисників не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року про обрання обвинуваченим за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кожному - запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, тобто, до 21 серпня 2021 року включно, - залишити без зміни, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3