Справа №577/4321/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/42/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000835 від 20 серпня 2020 року за підозрою ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2020 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000835 від 20 серпня 2020 року за ч. 4 ст. 191 КК України, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно шляхом встановлення заборони на відчуження, розпорядженням майном, а саме, автомобілем марки «BMW» 525XI 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор зазначає, що 13.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000835 від 20.08.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

27.10.2020 до СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області надійшла позовна заява представника Сумської ОДА щодо визнання Сумської ОДА цивільним позивачем і відшкодування завданих збитків 341343 грн.

Також апелянт вказує, що згідно з інформацією Територіального сервісного центру МВС №5942 в Сумській області за ОСОБА_8 зареєстрований транспортний засіб - автомобіль марки ВМW 525XI 2006 р.в. н.з. НОМЕР_1 .

Виходячи з того, що відповідно до положень чинного законодавства, арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також враховуючи, що кримінальним правопорушенням внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 Сумській обласній державній адміністрації завдано матеріальних збитків, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення і забезпечення цивільного позову, на думку прокурора, є необхідність накладення арешту на майно підозрюваного.

При цьому, прокурор ОСОБА_7 зазначає, що органом досудового розслідування запропоновано найменш обтяжливий спосіб арешту на майно підозрюваного, який не позбавляє його права користування автомобілем та накладає розумні обмеження щодо розпорядження ним з метою збереження вказаного майна для забезпечення цивільного позову.

Проте слідчий суддя безпідставно відмовивши у накладенні арешту на вказане майно позбавивши прокурора можливості вжити заходів, щодо забезпечення цивільного позову.

26 квітня 2021 року до початку апеляційного розгляду від сторони захисту надійшла заява про розгляд апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2020 року за їх відсутності у зв`язку з встановленням до 30 квітня 2021 року загальнонаціонального карантину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За нормами ст. 16 КПК України, є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню; що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна, серед іншого, має містити підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування та розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна з підстави, передбаченої ч.2 ст. 170 КПК України у вигляді відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2020 за № 0000835 від 20 серпня 2020 року за підозрою ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 191 КК України.

04.11.2020 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме, автомобілем марки «BMW» 525XI 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що слідчим належним чином не перевірено чи вартість майна автомобіля співмірна розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не доведено, що незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині цивільного позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає його необґрунтованим, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Так, дослідивши клопотання, внесене в межах кримінального провадження № №0000835 від 20 серпня 2020 року про накладення арешту на вищезазначене майно, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 191 КК України було завдано матеріальних збитків Сумській обласній державній адміністрації, у зв`язку з чим останньою був заявлений цивільний позов.

На думку колегії суддів, наявність у рамках даного кримінального провадження матеріальних збитків, обґрунтованих у цивільному позові, свідчить про належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно підозрюваного.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону та відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлена правова позиція, згідно якої при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У даному ж випадку, таке обмеження права власності як арешт майна є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки орган досудового слідства просив накласти арешт на автомобіль лише шляхом заборони його відчудження та розпорядження, що не позбавляє власника можливості користуватись транспортним засобом.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга прокурора задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 170, 173, 404, 405, 407, 411, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000835 від 20 серпня 2020 року за ч. 4 ст. 191 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно шляхом встановлення заборони на відчуження, розпорядження майном, а саме, автомобілем марки «BMW» 525XI 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4