В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міПськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000159, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гнівань, Тиврівського району, Вінницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого 23.09.2014 року вироком Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, ухвалою Вінницького районного суду від 11.12.2017 р., звільнений умовно-достроково на 1 місяць 1 день - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст..121 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз: 23.09.2014 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, обвинувачується в тому, що він, 16.07.2019, приблизно о 19 год. 00 хв., перебував на греблі ставу, що знаходиться в межах АДРЕСА_2 , де в нього виник конфлікт з ОСОБА_6 , з приводу права займатися риболовлею на вказаному ставі.
В ході даного конфлікту, ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_3 удар головою в обличчя, що спровокувало подальшу бійку між ними. Так, в ході даної бійки, ОСОБА_6 отримавши удар в обличчя від ОСОБА_3 , не втримавшись на ногах, впав на спину, при цьому схопив рукою за комір верхнього одягу ОСОБА_3 , за наслідком чого останній в напівлежачому положенні опинився поверх нього, опираючись своїми колінами до землі.
В цей момент, ОСОБА_3 , перебуваючи над лежачим на спині ОСОБА_6 , розуміючи, що ОСОБА_6 продовжує його утримувати рукою за комір верхнього одягу, але ударів більше не наносить, а тому не маючи будь-яких підстав для вжиття заходів необхідної оборони, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень останньому через раптово виниклі неприязні відносини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання наслідків, у виді завдання фізичної шкоди та тілесних ушкоджень, умисно, кулаком правої руки наніс декілька ударів в ліву сторону грудей ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.
Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 143 від 28.11.2019 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, переломи 6,7 ребер зліва, забій легень з ускладненням двобічним пневмотораксом, підшкірна емфізема шиї та тулуба, що спричинило необхідність оперативного втручання в подальшому. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, за своїм характером є небезпечними для життя в момент заподіяння, тому належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Ст.2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Аналізуючи ч.2 ст.9 КПК України випливає наступне - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що 16.07.2019 року у ввечері він разом із своїм тестем знаходився в с.Лани Тиврівського району біля водойми, де до них підійшов ОСОБА_6 та останній почав конфліктувати із тестем. В дану розмову втрутився обвинувачений та ОСОБА_6 наніс обвинуваченому удар своєю головою в обличчя ОСОБА_3 а він в свою чергу вдарив того кулаком по обличчю. В наслідок даних подій ОСОБА_6 почав падати спиною на землю та вхопив ОСОБА_3 за комір одягу та потягнув його на себе. Впавши на землю ОСОБА_3 знаходячись зверху на потерпілому намагаючись вирватися наніс останньому кулаком правої руки кілька ударів у ліву сторону грудей ОСОБА_6 , після чого той його відпустив. Далі обоє піднялися із землі та потерпілий попросив дати йому води, обвинувачений дай ОСОБА_6 попити води та вмитися, після чого той пішов додому.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив вибачення у потерпілого, вказав що потерпілий фактично спровокував бійку сам, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме подібних кримінальних правопорушень.
Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 під час проведення підготовчого судового засідання подав письмову заяву, згідно якої просив підготовче судове засідання та судове засідання проводити у його відсутність, тому як участі приймати не бажає. Цивільний позов заявляти не бажає, матеріальну шкоду йому не відшкодовано. З приводу міри покарання обвинуваченого покладалася на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.121 КК України і викладений в обвинувальному акті від 25.06.2021 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , викладену в заяві поданій до суду, обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадженні за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 27.01.2020 року, доведена повністю.
Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який щиро покаявся у вчиненому правопорушення, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативної.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної Тиврівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 від 26.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , раніше судимий, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, вчиняє сварки, неодноразово надходили скарги на його поведінку, проживає спільно з спімешканкою. Обвинувачений ОСОБА_7 не має постійної роботи та стабільних джерел доходів. Згідно висновку органу пробації виправлення цієї особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства.
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69,69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, думку потерпілого та захисника обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою встановленням йому іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1