Справа № 461/6204/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/997/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України закрито.
Відповідно до ухвали, ОСОБА_7 , 05 липня 2017 року, з метою отримання щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, які затверджено постановою Кабінету міністрів України № 848 від 21.10.1995 року «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», перебуваючи у приміщенні Личаківського відділу соціального захисту Львівської міської ради, що знаходилось за адресою м. Львів, вул. Театральна, 10, підробив офіційний документ «декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії» від 05 липня 2017 року, в яку вніс неправдиві дані, про витрати на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, яку представив (пред`явив) в Личаківський відділ соціального захисту Львівської міської ради, хоча фактично донька останнього ОСОБА_10 , 08 лютого 2017 року придбала у власність автомобіль марки Smart МС 01 698 2003 року випуску.
Крім цього, ОСОБА_7 , 05 липня 2017 року, з метою отримання щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, перебуваючи у приміщенні Личаківського відділу соціального захисту Львівської міської ради, що знаходилось за адресою м. Львів, вул. Театральна, 10, представив (пред`явив) в Личаківський відділ соціального захисту населення Львівської міської ради завідомо підроблений офіційний документ «декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії» від 05 липня 2017 року, в яку вніс неправдиві дані про витрати на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, яку представив в Личаківський відділ соціального захисту Львівської міської ради, хоча фактично донька останнього - ОСОБА_10 , 08 лютого 2017 року придбала у власність автомобіль марки Smart МС 01 698 2003 р.в., внаслідок чого, незаконно отримав соціальну допомогу за період з 01 травня 2017 року по 31 березня 2018 року, на загальну суму 9624, 06 грн.
Крім цього, ОСОБА_7 , 05 липня 2017 року, з метою отримання щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, які затверджено постановою Кабінету міністрів України № 848 від 21.10.1995 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», перебуваючи у приміщенні Личаківського відділу соціального захисту Львівської міської ради, що знаходилось за адресою м. Львів, вул. Театральна, 10, особисто заповнив офіційний документ «декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії» від 05 липня 2017 року, в яку вніс неправдиві дані, про витрати на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, яку представив (пред`явив) в Личаківський відділ соціального захисту Львівської міської ради, хоча фактично донька останнього - ОСОБА_10 , 08 лютого 2017 року придбала у власність автомобіль марки Smart МС 01 698 2003 р.в., внаслідок чого, незаконно, шляхом обману, отримав соціальну допомогу.
В загальному, з 01 травня 2017 року по 31 березня 2018 року, ОСОБА_7 незаконно, шляхом обману, отримав соціальну допомогу, на загальну суму 9624, 06 гривень, тим самим, заволодів коштами Державного Бюджету України у вищевказаній сумі.
На ухвалу суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням кримінального процесуального закону, та скерувати справу на новий судовий розгляд в Галицький районний суд м. Львова.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що в результаті вищенаведених дій ОСОБА_7 з 01.05.2017 до 31.03.2018 незаконно, шляхом обману, отримав соціальну допомогу на загальну суму 9624,06 грн., тим самим заволодів коштами державного бюджету на вказану суму, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України. Вважає, що даний кримінальний проступок, відповідно до ч. 2 ст. 32 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» є продовжуваним, тобто складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. Закінченням (тобто вчиненням) продовжуваного кримінального правопорушення є момент вчинення останнього із протиправних діянь, в даному випадку 31.03.2018.
Таким чином, на думку прокурора, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, вчинений ОСОБА_7 є закінченим з моменту незаконного заволодіння майном на суму 9624,06 грн, тобто 31.03.2018. А тому, трирічний строк давності, передбачений п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, закінчується 31.01.2021.
У зв`язку з наведеним, прокурор вважає, що для застосування положень ст. 49 КК України щодо кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, у суду першої інстанції не було законних підстав.
До початку розгляду справи, 07 квітня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли зміни до апеляційної скарги заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 , в яких останній просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2020 року скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити.
Зазначає, що оскільки станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали 26 серпня 2020 року, визначений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності вказаного кримінального проступку ще не закінчився, Галицьким районним судом м. Львова безпідставно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, чим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення. Враховуючи, що 31.03.2021 сплив строк давності вчиненого ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та обвинувачений погоджується на закриття кримінального провадження стосовно нього, відповідно до ст.49 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги із змінами, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечив проти розгляду справи без участі свого захисника - адвоката ОСОБА_12 та не заперечив проти задоволення апеляційної скарги зі змінами прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги із змінами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала не у повній мірі відповідає цим вимогам закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, встановив, що кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України, за які передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, ОСОБА_7 вчинив 05.07.2017р. А відтак прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних проступків на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з моменту вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних проступків, на день розгляди справи судом минуло більше трьох років.

Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що обчислення строків давності за вчинений ОСОБА_7 кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, починається з 31.03.2018р., а не з 05.07.2017р., як враховано судом першої інстанції.

Так, ч. 3 ст. 4 КК України встановлено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ч.2 ст. 32 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2020р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність сукупність та рецидив злочинів та їх правові наслідки» повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки

тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру.

Відтак, при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені особою діяння, а момент закінчення вчинення продовжуваного кримінального правопорушення є вчинення останнього із протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 05.07.2017р. вчинив кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, тобто підробив офіційний документ та використав завідомо підроблений документ, за обставин, наведених в оскаржуваній ухвалі.
В результаті цих дій ОСОБА_7 з 01.05.2017р. по 31.03.2018р. незаконно, шляхом обману, отримав соціальну допомогу на загальну суму 9624, 06 грн., тим самим заволодівши коштами Державного бюджету на вказану суму, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
З урахуванням вищенаведеного, вчинений ОСОБА_7 кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, є продовжуваним і вважається закінченим з моменту незаконного заволодіння майном на суму 9624, 06 грн., тобто 31.03.2018р.
Тобто, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, закінчився 31.03.2021р., а отже на час постановлення оскаржуваної ухвали (26.08.2020р.) у суду першої інстанції не було правових підстав для застосування положень ст. 49 КК України щодо кримінального проступку передбаченого, ч.1 ст. 190 КК України.
Наведені обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при постановленні оскаржуваної ухвали відносно ОСОБА_7 , що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції.
Оскільки, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції сплили, передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України, строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності як за ч. 1 ст. 358, ч.1 ст. 358 КК України, так і за ч. 1 ст. 190 КК України, і обвинувачений погоджується на закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що скасовуючи оскаржувану ухвалу, слід постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні проступки на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за цим обвинуваченням закрити відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.
Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 із змінами задоволити.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуша Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000481 від 28.02.2019 року за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: