Справа № 346/3093/20
Провадження № 1-кп/346/242/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 00002656 від 23 березня 2020 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого у ТзОВ "Торговий сервіс" м. Івано-Франківськ, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дітина, раніше не судимого, депутатом не обирався,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 вчинив хуліганство за наступних обставин.

Так, 18 серпня 2019 року близько 12:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля приміщення магазину "Агат", що в м. Коломия на площі Шевченка, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, протиставляючи себе загально визнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі у присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , безпричинно пошкодив шляхом порізу шини автомобіля, який належить ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому майнову шкоду в сумі 450, 00 грн..

У судовому засіданні свою вину обвинувачений визнав і пояснив, що проживає у будинку поряд із вказаним магазином. Того дня зранку вийшов на вулицю погуляти із дитиною і побачив прямо під під"їздом кілька автомобілів, власники яких паркували їх хаотично, що заважало вільно пересуватися, а тому зробив їм зауваження і попросив впорядкувати стоянку. Повернувшись через деякий час побачив, що реагування не було і тоді зі злості порізав шини в одному із авто.

Надалі заподіяну шкоду погасив. Визнає, що вчинив погано, у вчиненому розкаюється. Просить врахувати невеликий розмір заробітної плати, наявність на утриманні малолітньої дитини та не карати суворо.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз"яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, хуліганство.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь суд вважає - перше притягнення до кримінальної відповідальності, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого, наявність постійного місця праці та знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, а тому вважає за можливе застосувати до винуватої особи ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за якою обвинувачується, що на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

На підставі наведеного та керуючись статтями 373, 374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 296 ч. 1 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України - штраф у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п"ять тисяч сто гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10