Провадження №11-сс/824/4073/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000410 від 31.05.2021 року, за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Борзня Ніжинського району Чернігівської області, громадянину України, з вищою освітою, адвокату, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.340 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000410 від 31.05.2021 року.

11 травня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.340 КК України, в рамках кримінального провадження №00000410.

14 червня 2021 року слідчий першого відділу Управління з розслідування кримінальних проваджень про злочини, пов`язані із масовими протестами в 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань, ОСОБА_10 за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання мотивують необхідністю забезпечення виконання підозрюваним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України

Ухвалою слідчого судді від 16 червня 2021 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на врахування того, що при розгляді клопотання не встановлено та стороною обвинувачення не наведено фактів, які б вказували, що саме ОСОБА_8 вчинив злочин, а також, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не погоджується з ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки слідчий суддя не дотримався вимог закону та дійшов передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення. Апелянт зазначає, що слідчий суддя не надав належну оцінку доданим до клопотання доказам, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 причетний до вчинення злочину. Крім того, переконаний, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків про відсутність жодних з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки встановлені в кримінальному провадженні обставини вказують на планування та узгодженість дій ОСОБА_8 з іншими особами, які причетні до вчинення злочину, підозрюваний тривалий час працював в правоохоронних органах, на теперішній час є адвокатом, а тому існують ризики, що після повідомлення про підозру останній може вчинити спроби незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16 червня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;
підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;
ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст.194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.340 КК України, а саме: в організації незаконного перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненій службовою особою, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно змісту повідомлення про підозру, 09.12.2013 року начальник управління Прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з окремими працівниками Прокуратури міста Києва та інших правоохоронних органів, з метою незаконного перешкоджання проведенню громадянами мітингів та демонстрацій, які відбувались у місті Києві з листопада 2013 року, організував подання 09.12.2013 року ОСОБА_12 до Окружного адміністративного суду міста Києва підготовлених за його вказівкою працівниками Прокуратури міста Києва безпідставних позову про визнання протиправною бездіяльності ГУ МВС України в м. Києві, ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у місті Києві, КМДА з приводу невжиття заходів по запобіганню правопорушенням при проведенні мітингів, зборів, походів і демонстрацій, які заборонено судом, інших порушень громадського порядку та їх припиненню на вулицях центральної частини м. Києва, чим порушуються права громадян на вильне пересування на цих вулицях, та заяви про забезпечення позову, які того ж дня задоволено судом та у подальшому звернуто до виконання.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми для щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Однак, жоден з наведених в клопотанні доказів, які, на думку сторони обвинувачення, обґрунтовують підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.2 ст.28, ст.340 КК України, належним чином не доводять вчинення такого злочину саме ОСОБА_8 , а надані з клопотанням матеріали лише підтверджують факт звернення ОСОБА_12 до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним позовом. При цьому слід зазначити, що позов задоволено і рішення суду набрало законної сили, що також вказує на безпідставність доводів органу досудового розслідування про незаконність можливих дій ОСОБА_8 .

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінального провадженню іншим чином, з огляду на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, позитивну репутацію, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, одна з яких має інвалідність, та батьки пенсійного віку.

При цьому на користь доводів сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 щонайменше з 2019 року був обізнаний про здійснення досудового розслідування по обставинам подачі ОСОБА_12 позову до Окружного адміністративного суду міста Києва, та за такий тривалий період часу мав більше можливостей перешкоджати досудовому розслідуванню аніж після його звільнення з органів прокурора тури та набуття ним статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Вказані фактичні дані дозволяють дійти висновку про відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 наміру вчиняти будь-які протиправні дії, передбачені ст.177 КПК України.

Отже обставини існування вказаних ризиків, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України, окрім припущень сторони обвинувачення щодо їх існування, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, на основі всебічно з`ясованих обставин, відмовив в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і не застосував щодо останнього жодного запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арештузалишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4