Справа № 128/324/21
Провадження №11-кп/801/497/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 00000102 від 28.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 00000102 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року клопотання прокурора задоволено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено на строк 60 діб, тобто, до 30 квітня 2021 року включно.

Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року та ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що про відсутність наміру у ОСОБА_7 уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування свідчить факт проживання разом з потерпілим у справі ОСОБА_9 з весни 2020 року, а також те, що обвинувачений сам зателефонував слідчому, після того як дізнався про підозру.
ОСОБА_7 визнає свою провину, розкаюється та сприяє у розкритті злочину, потерпілий та обвинувачений мають між собою тісні родинні зв`язки, ОСОБА_9 є рідним дядьком ОСОБА_7 , між ними досягнуто згоди і підписано угоду про примирення.
Захисник вважає, що тримання під вартою ОСОБА_7 суперечить діючому КПК України, адже існує обгрунтована можливість застосування більш мякого запобіжного заходу, а ризик переховування від органів досудового розслідування відсутній.
Судом не взято до уваги, що матеріальна шкода відшкодована.
Жодний ризик передбачений ст. 177, ст. 199 КПК України прокурором не доведений.
Ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 01.03.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку у іншому кримінальному провадженні, де являється обвинуваченим за ч.2 ст. 389 КК України, впливати на свідків, які ще не допитані, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_10 , яка просила задоволити її апеляційну скаргу, застосувати відносно обвинуваченого більш мякий запобіжний захід, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Обвинувальний акт № 00000102 від 28.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який схильний до ухилення від явки до суду, оскільки оголошувався в розшук в рамках іншого кримінального провадження, де являється обвинуваченим за ч.2 ст. 389 КК України, відсутність будь-яких відомостей щодо офіційного працевлаштування, та дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження, яке ще не розпочато слуханням по суті.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнає свою провину, розкаюється, сприяє у розкритті злочину, те, що потерпілий ОСОБА_9 є рідним дядьком ОСОБА_7 та між ними досягнуто згоди і підписано угоду про примирення, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш мякий запобіжний захід, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо продовження застосування запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.
На підтвердження доводів захисником не надано відповідних доказів.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з продовженням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького районного Вінницької області від 01.03.2021 рокупро продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01.03.2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4