УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2021 Справа №607/4960/21

Провадження № 1-кс/607/1697/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, інваліда II групи загального захворювання, раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в січні 2019 року точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 прийняв рішення про особисте збагачення, шляхом незаконно придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин, особам схильним до їх вживання, що є порушенням вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків від незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин, вирішив підшукати співучасників даної злочинної діяльності, а саме осіб які б постачали психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину для збуту у м.Тернопіль та осіб, які б безпосередньо її збували.

У зв`язку з цим, ОСОБА_7 , знаючи про те, що жителі м.Львова, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_4 мають можливість постачати велику кількість психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин на постійній основі запропонував останнім збувати вказану речовину на території м.Тернопіль, за що отримувати грошову винагороду.

Також, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що збувати психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину на території м.Тернопіль самостійно не в змозі, запропонував здійснювати дану злочинну діяльність ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та отримувати за це винагороду.

На пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 погодились та вступили з ним в злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, незаконно придбав з метою збуту у м.Тернопіль порошкоподібну речовину, яка містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено та почав її зберігати за місцем свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 .

Однак, 02.02.2021 в період часу з 18.00 год. по 20.35 год. в ході санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , було вилучено порошкоподібну речовину, яка містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 101,2872 грама, який протягом невстановленого досудовим розслідуванням часу незаконно зберігав з метою збуту у м.Тернопіль ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 .

Згідно Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса 101,2872 грама, відповідає категорії особливо великих розмірів.

02.02.2021 о 23 год. 04 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

03.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

05.02.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 1135000 грн.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави, визначено до 02.04.2021.

18.03.2021 постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури продовжено до трьох місяців строк досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001240.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а також те, що ризики, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, та продовжують існувати. Такими, на думку слідчого, є : ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду; ризик знищення, або спотворення будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього, строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2021 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується 02.04.2021, а для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих, процесуальних дій, спрямованих на встановлення інших осіб, причетних до злочинної діяльності, місця знаходження та вилучення речових доказів, отримати висновки експертиз.

На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини та дані про особу підозрюваного виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, також просить врахувати, що 18.03.2021 керівником Тернопільської окружної прокуратури було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 до трьох місяців.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого останній підозрюється, та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. Просив врахувати, що до закінчення строку тримання під вартою закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні неможливо в зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих і процесуальних дій. На думку прокурора, підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 немає.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, просив обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою цілодобовий домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також захисник вказав, що визначений підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави є завідомо непомірним для нього, у зв`язку з чим в разі продовження строку тримання підозрюваного під вартою, просив такий зменшити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0001240 від 23.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України.

03.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

05.02.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 1135000 грн. Строк дії обов`язків у разі внесення застави, визначено до 02.04.2021.

18.03.2021 керівником Тернопільської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001240 продовжено до трьох місяців.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 23.04.2019, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 ; висновком експерта №СЕ-19/120-21/1215-НЗПРАП від 03.02.2021; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 31.03.2020, 10.06.2020, 07.08.2020 відносно ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Також слідчий суддя вважає таким, що не зменшився, ризик знищення, схову, або спотворення підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої із речей, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки на даний час залишаються не відшуканими психотропні та наркотичні речовини, грошові кошти, одержані від їх реалізації.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчим суддею взято до уваги, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено всіх свідків та очевидців кримінальних правопорушень, деякі з яких можуть бути відомі ОСОБА_4 , та на яких підозрюваний може впливати з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, та враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, що свідчить стійкість протиправної поведінки особи та небажання стати на шлях виправлення, що дає підстави вважати наявним, окрім вищезазначених, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) .

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджуються з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ. Поряд з цим слідчий суддя враховує відсутність у ОСОБА_4 постійного місця роботи, законного заробітку, за місцем проживання не зареєстрований, на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, а тому слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні для досягнення його цілей.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, встановити інших співучасників даної злочинної діяльності, встановити та допитати як свідків споживачів наркотичних засобів, встановити джерело надходження наркотичних засобів та психотропних речовин, призначити судової експертизи, долучити висновки не завершених судових експертиз, отримати тимчасові доступи до речей та документів, долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст.177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні. При цьому цілодобовий домашній арешт не зможе перешкодити підозрюваному виїхати за межі країни з метою переховування від слідства чи знищити інформацію, яка має доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи наведені стороною захисту твердження щодо непомірності застави, визначеної ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2021 у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135000 гривень, слідчий суддя зазначає, що даний розмір застави був визначений із врахуванням обсягу встановлених у даному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказане в сукупності свідчить про відсутність підстав вважати, що зеншення розміру застави може бути достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Поряд з цим, слідчим суддею враховується і те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також те, що вирішуючи питання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.177, 178, 183, 193,194,196,197,199, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 -задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 (тридцять) днів, тобто до 23 год. 59 хв. 23.04.2021, із визначенням застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135000 (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч) гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним,в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1