Справа № 372/18/21
Провадження № 1-кп-124/21
В И Р О К
іменем України

03 березня 2021 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000206 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Обухівського району, села Германівка, громадянина України, одруженого, непрацюючий, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12.09.2020 року близько 23:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину-кафе «Затишок», за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 діючи з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень та бажаючи настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, умисно правою рукою наніс не менше одного удару в область носу ОСОБА_5 ..

Згідно висновку судово-медичного експерта № 180 від 20 жовтня 2020 року у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, переорбітальних гематом, перелому кісток носа, викривлення носової перетинки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, та підтвердив обставини встановлені досудовим слідством, не оспорює обставин при яких ним було нанесено тілесні ушеодження потерпілій, а також їх кількість. Крім того вказав, що дійсно 12 вересня 2020 року близько 23 години він відпочивав в барі «Затишок», що в с. Германівка, також там відпочивала його сестра з чоловіком, він хотів її захистити тому вдарив потерпілу декілька разів рукою в область обличя. На даний час він належні висновки для себе зробив, просить його суворо не карати. Заявлений цивільний позов визнає та згідний його відшкодовувати потерпілій.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом досліджено дані, що характеризують особу обвинуваченого, дослідження інших доказів по справі визнано недоцільним, оскільки ті фактичні обставини справи, ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміє ОСОБА_6 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позицій, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала заявлений нею в судовому засіданні цивільний позов, просить його задовольнити, з обставинами при яких вона отримала тілесні ушкодження вона згідна та вони вірно викладені в обвинувальному акті, при винесені рішення покладається на розсуд суду, покарання просить винести відповідно до чинного законодавства.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням ч.1 ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст.125 КК України доведеною повністю, та приходить до висновку про доведеність його винуватості у вчиненні даного злочину, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися в нанесені умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винного та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання, суд вбачає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, призначаючи покарання обвинуваченому суд враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме щире каяття, посередню характеристику за місцем проживання, те що обвинувачений не працює, враховуючи стан його здоров`я, матеріальний та соціальний стан, думку прокурора який просить не позбавляти волі обвинуваченого, суд знаходить, що виправлення ОСОБА_6 можливе без їх ізоляції від суспільства, а тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, та застосувати положення ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку суду, призначення такого виду покарання як обмеження волі забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно неї з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , що призвело до порушення життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 73032грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Суд вважає доведеними позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених фактичних витрат на лікування, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпіла понесла витрати в зв`язку із вчиненням злочину на лікування в розмірі 11929,35 грн.. Крім того заявлені позивні вимоги визнаються обвинуваченим та ніким з учасників не оспорюється.

Судові витрати в кримінально провадженні відсутні.
Згідно ст.100 КПК України речові докази DVD-R диск марки «Nanotex» на який скопійований відео запис слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський районний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11929,35 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 73032,00 гривень, а всього стягнути 84961,35 грн..

Речові докази по справі; - DVD-R диск марки «Nanotex» на який скопійований відео запис слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1