Справа №155/666/19
Провадження №1-кп/155/28/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Солонів Радивилівського району Рівненської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утримані якого перебуває чотири неповнолітні дитини, непрацюючого, несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 17 березня 2019 року близько 20 години 50 хвилин в місті Берестечко Горохівського району Волинської області, по вулиці Гоголя, наздогнав малолітнього ОСОБА_5 , якого схопив за капюшон куртки та, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді спричинення тілесного ушкодження, хоча повинен був і міг їх передбачити, почав шарпати потерпілого, надаючи своїми діями його тілу нестійке положення, після чого відпустив, внаслідок чого останній, не втримавшись на ногах, впав та вдарився коліньми об асфальтове покриття вулиці.
В результаті протиправних необережних дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді епіфізіолізу правої великогомілкової кістки у верхній третині, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №24 від 9 квітня 2019 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що він 17 березня 2019 року в АДРЕСА_1 приблизно біля 21 години 00 хвилин, перебуваючи на вулиці помітив, як малолітній ОСОБА_5 вчиняв пустощі у зв`язку з чим зробив останньому зауваження. Після цього, обвинувачений схопив потерпілого за капюшон куртки, декілька раз шарпнув за нього та відпустив. Однак, потерпілий не витримавши рівноваги впав на асфальт та вдарився коліньми. Цивільний позов як в частині стягнення моральної шкоди так і в частині стягнення витрат на юридичну допомогу визнав частково.

Законний представник потерпілого, ОСОБА_6 , в судовому засіданні поданий цивільний позов про відшкодування збитків, нанесених злочином, підтримала повністю з підстав викладених у ньому, просила його задовольнити та стягнути з обвинуваченого в її користь 10000 (десять тисяч) гривень завданої моральної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень витрат на юридичну допомогу. При обранні міри покарання обвинуваченому просила призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікує його дії за ст.128 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
До обставин, які, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд відносить вчинення злочину відносно малолітньої особи.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд бере до уваги те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, інші конкретні обставини справи, зокрема його поведінку в суді.
З урахуванням наведеного вище, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, в межах санкції статті, за якою він засуджується у виді обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків згідно з ст.76 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_8 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди малолітній особі, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв`язку з цим є причинно-слідчий зв`язок.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу тілесних ушкоджень вони за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості, характеру перенесених позивачем моральних страждань.
Разом з тим, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює, а на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей.
Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача 7000 (сім тисяч) гривень.
Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні позовних вимог про стягнення витрат на юридичну допомогу, суд враховує обсяг даного кримінального провадження, його складність, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача в користь позивача 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Речових доказів та судових витрат по справі не має.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_6 7000 (сім тисяч) гривень завданої моральної шкоди та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий