Ухвала
іменем України

21 травня 2021 року
м. Київ

справа № 616/639/20
провадження № 51-2267 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи

1. Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 грудня 2020 року, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді арешту на строк 4 місяці. На підставі частини 1 статті 70 КК до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 5 місяців.
2. За обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, 10 вересня 2020 року протягом дня ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , перебували в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , де в кімнаті кухні житлового будинку спільно вживали спиртні напої. Близько 20:00 того ж дня від надмірно вжитого спиртного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пішли спати до кімнати спальні вказаного будинку. В цей час ОСОБА_4 достовірно знаючи, що у ОСОБА_5 у кишені штанів маються грошові кошти, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає здійснив крадіжку 2000 грн, витягнувши їх з кишені штанів ОСОБА_5 та поклавши до кишені своєї кофти. У подальшому ОСОБА_4 покинув територію вищевказаного домоволодіння, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. На думку прокурора, суди не врахували повною мірою всіх даних про особу засудженого, а саме те, що засуджений раніше неодноразово судимий, переважно за корисливі злочини.

4. Також прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статті 419 Кримінального процесуального колексу України (далі КПК), оскільки апеляційний суд під час перевірки доводів апеляційної скарги прокурора мав застосувати до ОСОБА_4 більш сувору міру покарання.
Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
6. На обґрунтування своєї позиції щодо м`якості призначеного покарання прокурор зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обираючи покарання засудженому, не повною мірою врахував особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину, які мають значення для призначення більш суворого покарання.
7. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор.
8. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
9. Зі змісту оскарженого судового рішення убачається, що суд першої інстанції врахував обставини, на які посилається прокурор у касаційній скарзі. Вони були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні ОСОБА_4 покарання та на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
10. Також, при призначенні покарання засудженому суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який згідно класифікації, наведеної у статті 12 КК відноситься до категорії нетяжких злочинів. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що він неодружений, має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває з 2009 року на «Д» обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість та знаходиться на обліку у лікаря нарколога з 2016 року з приводу синдрому алкогольної залежності, за місцем проживання скарг на нього не надходило. Обставинами, що пом`якшують покарання засудженому, згідно статті 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно статті 67 КК, судом визнано скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
11. Попередні судимості засудженого та інші характеризуючі його особу відомості, на які посилається прокурор, були досліджені та враховані судом першої інстанції при призначені ОСОБА_4 покарання. З огляду на такі відомості щодо ОСОБА_4 суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме відбування покарання у виді арешту, в умовах ізоляції від суспільства, буде необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
12. На переконання колегії суддів, суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги прокурора дотримався вимог кримінального закону. Будь-яких підстав для призначення більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знайшов, як і підстав вважати призначене вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 грудня 2020 року покарання ОСОБА_4 несправедливим унаслідок м`якості. Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду апеляційної інстанції та вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
13. Проаналізувавши вирок, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК.
14. У своїй касаційний скарзі прокурор не навів підстав вважати обране покарання явно несправедливим через м`якість і переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки місцевого й апеляційного судів у частині призначення покарання засудженому.
15. У цьому провадженні, як видно з наданого судового рішення, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга та надане до неї судове рішення не містить підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд, постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3