Справа № 279/2213/21
Провадження № 1-в/279/144/21
У Х В А Л А іменем України 14 червня 2021 року
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Коростенська виправна колонія №71", звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.
У судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його безпідставність.
Заслухавши пояснення захисника засудженого, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30.07.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, без постійно місця проживання та реєстрації засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі "Коростенська виправна колонія №71". Початок строку покарання 04.01.2019 року. Кінець строку покарання 04.01.2022 року.
Вимогами ч.3 ст.82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Приписами ч.1 ст.6 КВК України визначено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, що відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до Протоколу №13 спільного засідання комісії Коростенської виправної колонії (№71) та спостережної комісії при Коростенському міськвиконкомі засуджений ОСОБА_5 заохочень, стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований, до праці відноситься задовільно, на заходи виховного впливу реагує не завжди належним чином, участь у суспільному житті відділення не приймає, в зв`язку з чим комісія вирішила не направляти матеріали в суд з питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, так як не став на шлях виправлення. Рішення прийнято одноголосно.
Відповідно до характеристики адміністрації Державної установи "Коростенська виправна колонія №71" засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі "Коростенська виправна колонія №71" з 13.07.2020 року. За час за час відбування покарання в установі не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, стягнення, заохочення не застосовувались. На виробництві установи не працевлаштований, працювати не бажає, до суспільно-корисної праці відноситься задовільно. Відповідно до ст.123 КВК України виявив бажання займатись за програмою диференційованого виховного впливу "Фізкультура і спорт", але за програмою не займається. Вину в скоєному визнав повністю, але каяття з приводу вчиненого не проявляє.
Участі в суспільному житті засуджених відділення та в роботі самодіяльних організацій засуджених відділення не приймає та не бажає, зазначає, що його це не цікавить.
Таким чином, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а тому відсутні правові підставі для застосування до нього вимог ст.82 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з чим клопотання засудженого ОСОБА_5 є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.7 ст.539 КПК України роз`яснити засудженому, що розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше як через 1 (один) рік з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
На підставі викладеного, керуючись вимогами статті 82 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1
Копія згідно з оригіналом