Провадження № 1-кс/686/6300/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2021 року дізнавач СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про накладення арешту із забороною відчуження, використання та права розпоряджатись на тимчасово вилучений мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi A5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 сірого кольору у чохлі чорного кольору.
В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначила, що 30.05.2021 близько 19.00 год. невстановлена особа перебуваючи у приміщенні кафе "Хміль" по вул. Панаса Мирного в м. Хмельницькому, умисно, таємно, шляхом вільного доступу із кишені сумки здійснила крадіжку мобільного телефону марки "Ксіомі Редмі А5", із номером НОМЕР_3 , імеi НОМЕР_1 , чим спричинила шкоду ОСОБА_4 на суму 3 000 грн.

30.05.2021 відомості про даний кримінальний проступок внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529, попередня кваліфікація вчиненого кримінального проступку ч. 1 ст. 185 КК України.

07.06.2021 під час огляду предмету ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi A5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 сірого кольору у чохлі чорного кольору.

Дізнавач зазначає, що на даний момент в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказаний мобільний телефон може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та потребує подальшого дослідження.
Дізнавач в судове засідання не з`явилася, проте, в її клопотанні міститься прохання про розгляд справи за її відсутності, просить його задовольнити.

Власник телефону, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд клопотання телефонограмою.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

По справі необхідно провести ряд досліджень, слідчих дій, з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі чи відчуження, а також з метою проведення в подальшому експертиз та встановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення та викриття інших злочинів, а тому наявна необхідність у накладенні арешту на вилучене майно

Враховуючи положення ст.98 КПК України, є всі підстави вважати, що мобільний телефон марки Xiomi» моделі «Redmi A5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 сірого кольору у чохлі чорного кольору, власником якого є ОСОБА_4 , є предметом вчинення кримінального правопорушення, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на наведене, у цій частині клопотання слідчого є обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Для проведення необхідних досліджень та забезпечення збереження речового доказу для досягнення мети кримінального провадження та мети ініційованого дізнавачем заходу забезпечення кримінального провадження за переконанням слідчого судді, достатньо накладення арешту на указане майно в частині заборони його відчуження, та розпоряджання, залишивши власнику можливість користуватися телефоном.

З огляду на наведене, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт, з позбавленням права відчуження та розпорядження на: мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi A5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 сірого кольору у чохлі чорного кольору.
Виконання ухвали покласти на дізнавача СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя