Справа № 442/495/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/273/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено останнього умовно-достроково від відбуття покарання на невідбутий термін 2 (два) роки 8 (вісім) місяців 20 (двадцять) днів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від покарання є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам ст.81 КК України.

Як звертає увагу прокурор, після переведення до дільниці соціальної реабілітації Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_7 не працевлаштований та бажання до праці не виявляє, відтак такий, на її думку, за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту наведених положень законодавства встановлено, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого, та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Перевіривши матеріали провадження, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, згідно з характеристикою, наданою на засудженого ОСОБА_7 , такий до Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» прибув 03 липня 2013 року.

За час відбування покарання допускав порушення режимних вимог, за що 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Водночас, після проведених профілактичних заходів свою поведінку виправив, вказані стягнення погашені, та 7 разів заохочувався за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку.

В дільниці соціальної реабілітації був працевлаштований в будівельній бригаді, до роботи ставиться добросовісно, постановлені завдання виконує якісно і своєчасно.

При цьому, судом було встановлено, що через захворювання засудженого, що підтверджено довідкою установи від 05 серпня 2020 року, працевлаштування засудженого ОСОБА_7 було припинено з серпня 2020 року.

Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 під час відбування покарання у цій установі зарекомендував себе позитивно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має необхідний рівень навичок та умінь. Задіюється до робіт із благоустрою приміщень та території установи, до виконання яких ставиться добре. Приймає особисту участь в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст.123 КВК України брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», «Підготовка до звільнення», у 2014 році закінчив навчання у Дрогобицькій вечірній змінній школі, здобувши базову загальну середню освіту. У 2016 році закінчив навчання в Дрогобицькому начальному центрі при ДВК-40, здобув спеціальність «Маляр, муляр, штукатур».

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, оскільки до засудженого раніше було застосовано стягнення та після переведення до дільниці соціальної реабілітації Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_7 не працевлаштований, то такі не заслуговують на увагу, адже такі стягнення погашені, до роботи останній не залучений з об`єктивних причин за станом здоров`я, окрім цього вказані обставини були предметом оцінки судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою, відтак підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4