Справа № 460/3088/19
Провадження №1-кп/944/365/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові Львівської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 24 травня 2019 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, проживаючого за адресою:АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.191, ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді водія автотранспортного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 НЦ НАСВ) та будучи матеріально-відповідальною особою, здійснював перевезення на закріпленому за ним вантажному автомобілі марки КАМАЗ-45143 н.з. НОМЕР_3 .

Так, 21.08.2018 у невстановлений досудовим розслідування точний час, але не пізніше 08:00 год., обвинувачений ОСОБА_5 на складі зберігання палива, який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 (НЦ НАВС) в АДРЕСА_2 отримав під звіт 15 літрів дизельного пального для відрядження на службовому автомобілі марки КАМАЗ-45143 н.з. НОМЕР_3 у Міжнародний центр миротворчості та безпеки (Львівська область, Яворівський район). Переслідуючипрямий умисел, направлений на розтрату чужого майна, яке йому було ввірене, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 не здійснив поїздку у Міжнародний центр миротворчості та безпеки (Львівська область, Яворівський район), а транспортував 8 кубічних метрів піску із кварталу № НОМЕР_4 Старицького військового лісництва на будівельний майданчик, розташований у АДРЕСА_2 , використавши таким чином 15 літрів дизельного пального не за призначенням,внаслідок чого вчинив розтрату ввіреного йому дизельного пального, в кількості 15 літрів на суму 410,55 гривень, належного військовій частині НОМЕР_1 (НЦ НАСВ), чим заподіяв державному бюджету збитки на вказану суму, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України.
В подальшому ОСОБА_5 21.08.2018, в невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 20:00 год., в порушення Розділу ІІ п. 8 Інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України котра затверджена наказом №440 від 17.08.2017 Міністерства оборони України, усвідомлюючи, що він незаконно розтратив ввірене йому майно, а саме: 15 л дизельного палива, з метою прикриття вказаного кримінального правопорушення, вніс неправдиві відомості до офіційного документа, а саме до дорожнього листа № 2852 від 21.08.2018, виданого військовою частиною НОМЕР_1 (НЦ НАСВ), в якому відображається маршрут руху, облік роботи автомобільного транспорту та спожитого пального. Зокрема, у вказаному дорожньому листі у колонці «Маршрут руху» ОСОБА_5 власноручно здійснив неправдивий запис стосовно маршруту автомобіля у Міжнародний центр миротворчості та безпеки, хоча насправді в цей день він здійснив перевезення 8 кубічних метрів піску із кварталу № НОМЕР_4 Старицького військового лісництва на будівельний майданчик, розташований у АДРЕСА_2 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України.

Також ОСОБА_5 31.08.2018, у невстановлений досудовим розслідування точний час, але не пізніше 08:00 год., на складі зберігання палива, який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 (НЦ НАВС) в АДРЕСА_2 отримав під звіт 15 літрів дизельного пального для відрядження на службовому автомобілі марки КАМАЗ-45143 н.з. НОМЕР_3 у Міжнародний центр миротворчості та безпеки (Львівська область, Яворівський район). Переслідуючипрямий умисел, направлений на розтрату чужого майна, яке йому було ввірене, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 не здійснив поїздку у Міжнародний центр миротворчості та безпеки (Львівська область, Яворівський район), а транспортував 8 кубічних метрів піску із кварталу № НОМЕР_4 Старицького військового лісництва на будівельний майданчик, розташований у АДРЕСА_2 , використавши таким чином 15 літрів дизельного пального не за призначенням,внаслідок чого вчинив повторно розтрату ввіреного йому дизельного пального, в кількості 15 літрів на суму 421,50 гривень, належного військовій частині НОМЕР_1 (НЦ НАСВ), чим заподіяв державному бюджету збитки на вказану суму, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України.
Надалі, 31.08.2018, в невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 19.00 год., ОСОБА_5 ,в порушення Розділу ІІ п. 8 Інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України котра затверджена наказом №440 від 17.08.2017 Міністерства оборони України, усвідомлюючи, що він незаконно розтратив ввірене йому майно, а саме 15 л дизельного палива, з метою прикриття вказаного кримінального правопорушення, вніс повторно неправдиві відомості до офіційного документа, а саме до дорожнього листа №2927 від 27.08.2018, виданого військовою частиною НОМЕР_1 (НЦ НАСВ), в якому відображається маршрут руху, облік роботи автомобільного транспорту та спожитого пального. Зокрема, у вказаному дорожньому листі у колонці «Маршрут руху» ОСОБА_5 власноручно здійснив неправдивий запис стосовно маршруту автомобіля у Міжнародний центр миротворчості та безпеки, хоча насправді в цей день він здійснив перевезення 8 кубічних метрів піску із кварталу № НОМЕР_4 Старицького військового лісництва на будівельний майданчик, розташований у АДРЕСА_2 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 17.09.2018, у невстановлений досудовим розслідування точний час, але не пізніше 09:00 год., на складі зберігання палива, який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 (НЦ НАВС) в АДРЕСА_2 , отримав під звіт 20 літрів дизельного пального для відрядження на службовому автомобілі марки КАМАЗ-45143 н.з. НОМЕР_3 у Міжнародний центр миротворчості та безпеки (Львівська область, Яворівський район). Переслідуючипрямий умисел, направлений на розтрату чужого майна, яке йому було ввірене, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 не здійснив поїздку у Міжнародний центр миротворчості та безпеки (Львівська область, Яворівський район), а транспортував 8 кубічних метрів піску із кварталу № НОМЕР_4 Старицького військового лісництва на будівельний майданчик, розташований у АДРЕСА_2 , використавши таким чином 20 літрів дизельного пального не за призначенням,внаслідок чого вчинив повторно розтрату ввіреного йому дизельного пального, в кількості 20 літрів на суму 583 гривень, належного військовій частині НОМЕР_1 (НЦ НАСВ), чим заподіяв державному бюджету збитки на вказану суму, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України.
В ході досудового розслідування між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні військової прокуратури Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000485 від 24.05.2019 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 з іншої сторони було укладено угоду про визнання винуватості від 14.06.2019, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 та ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень; за ч. 3 ст. 358 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень; за ч. 3 ст. 191 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2125 гривень без призначення додаткового покарання, визначеного санкцією статті. На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворимпризначити у виді штрафу у розмірі 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2125 гривень. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив укладену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Захисник ОСОБА_4 просила угоду про визнання винуватості затвердити.
Враховуючи викладене, суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив розтрату чужого майна, яке йому було ввірене, підроблення офіційного документа, розтрату чужого майна, яке йому було ввірене, вчинену повторно та повторне підроблення офіційного документу.
Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочинів, відшкодуваня матеріальної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому за наявності трьох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і перейти до більш м`якого виду основного покарання за обвинуваченням ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, та не призначати додаткового покарання за ч. 3 ст. 191 КК України, призначити остаточне покарання з врахуванням ч.1 ст.70 КК України, у виді штрафу у розмірі ста двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.06.2019 року, укладену між прокурором військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 24.05.2019 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч. 3 ст.191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.191 КК України та із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) грн без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.358 КК України та із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі ста двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) грн без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1