Справа № 452/3162/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/261/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 452/3162/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`яновичі Самбірського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 14 жовтня 2016 року приблизно о 17 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в котрому перевозив пасажирів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та малолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та рухаючись автодорогою Мостиська-Самбір у напрямку до м. Самбора, при проїзді її ділянки в районі 33 км + 200 м, що поблизу с. Викоти Самбірського району Львівської області, навпроти повороту до ЗАТ "Самбірський керамзитовий завод", грубо порушив вимоги розділу 1 п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»)-, Р. 2 п. 2.1 ґ), п. 2.3 б), д); п. 2.9 а); Р. 12 п. 12.1; Р. 13.1 та Р. 21 п. 21.1 Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку експерта № 3945/2016-т судово-токсикологічної експертизи виявлено в крові ОСОБА_5 етиловий спирт в кількості 2,31% проміле), не маючи поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, перевозячи на передньому пасажирському сидінні двох пасажирів та на задньому пасажирському сидінні п`ятеро пасажирів, двоє з яких малолітні, на ділянці дороги із заокругленням ліворуч по ходу його руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело до втрати контролю над його рухом, і як наслідок, виїзду на праве по ходу його руху узбіччя дороги та перекидання.
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 згідно з висновком експерта № 120/16 судово-медичної експертизи від 28 листопада
2016 року пасажир автомобіля "ВАЗ-2107" реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 отримала перелом грудини між 1-2 та 3-4 ребрами, перелом 3-го ребра справа по білягрудинній лінії та 4-го по середньо ключичній лінії, а також 2-7 ребер по біляхребтовій лінії, зліва 4 ребро по середньо ключичній та 1-6 по біляхребтовій лінії, компресійні переломи 4 та 6 грудного хребців з компресією до переду, вдавлений перелом правої тім`яної кістки з відходженням тріщин на ліву тім`яну, лобну кістки та на основу черепа справа, пошкодження лівої легені в проекції перелому ребер, крововиливи в переднє середостіння та ліву плевральну порожнину, крововилив темно-червоного кольору в лобно-тім`яних ділянках, дві рвано-скальповані рани в тім`яній ділянці розміщені сагітально, забійну рану на підборідді на фоні масивного осаднення, яке простягається вліво до кута нижньої щелепи, ідентичне осаднення від крила носа до вушної раковини в лівій виличній ділянці, садна на задній поверхні грудної клітки в ділянці верхніх країв лопаток, садно на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу на фоні синця, садно в поперековій ділянці зліва, синець на задньо-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, садна на тильній поверхні правої кисті в ділянці основних суглобів 2,4 пальців, осаднення шкіри на задньо-внутрішній поверхні лівого плеча в нижній третині, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, осаднення на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, садно на тильній поверхні 2 пальця лівої кисті, садно на задньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, синець на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, які утворились від дії твердих тупих предметів внаслідок удару до виступаючих частин салону автомобіля в момент різкого припинення руху з послідуючим переміщенням тіла за межі салону автомобіля та удару до твердого покриття дороги та характерні для утворення при ДТП і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень відносно живих осіб та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; а малолітній пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_10 згідно з висновком експерта № 461/2016 судово-медичної експертизи від 01 листопада 2016 року отримала забій головного мозку важкого ступеня, субарахноїдальний крововилив, ускладнені коматозним станом, рану в ділянці перенісся, синець (гематому) лобної ділянки голови, садна передньої поверхні грудної клітки, які утворились від контакту лобної ділянки голови та передньої поверхні грудної клітки з тупими предметами від удару до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_5 14 жовтня 2016 року, приблизно о 17 годині
10 хвилин, керуючи автомобілем "ВАЗ-2107" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою Мостиська-Самбір, в напрямку до м. Самбора, на
33 км + 200 м автодороги, що поблизу с. Викоти Самбірського району Львівської області, навпроти повороту до ЗАТ "Самбірський керамзитовий завод", скоїв порушення Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої наступила смерть потерпілої ОСОБА_14 , а малолітня потерпіла ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
На вирок суду прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок просить залишити без змін.
Вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На думку апелянта, обставини, на які послався суд, звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання (позитивна характеристика за місцем проживання, відсутність попередніх судимостей, повне визнання винуватості, щире каяття та примирення з потерпілими), необхідно розцінювати як характеристику особи та їх потрібно враховувати при призначенні покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а не як такі, що дають підстави для застосування ст. 75 КК України. Прокурор наполягає на тому, що підстав звільняти обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому згідно вироку покарання у суду не було, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого настала смерть ОСОБА_14 та було спричинено тяжкі тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора заперечили, просять вирок залишити без зміни.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 апеляційну скаргу прокурора заперечили.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.
Разом з тим вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання підлягає скасуванню з ухваленням вироку в апеляційному порядку, про що обґрунтовано ставить питання в апеляційній скарзі прокурор.
Законодавець надав дискреційні повноваження судам у призначенні покарання, а також під час визначення можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак така дискреція діє лише в межах, установлених законом. А тому суд має навести правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення.
Призначивши ОСОБА_5 покарання із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409, ст. 413, п.4 ч.1 ст. 420 КПК України тягне за собою скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом свого вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Обґрунтовуючи свій висновок про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання і про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд у вироку покликався на тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який характеризується позитивно за місцем проживання, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, думку потерпілих, які просять суворо не карати обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, думку потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого волі; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Між тим підстав вважати можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання немає.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції повною мірою не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив хоча і необережний, однак тяжкий злочин, який належить до злочинів проти безпеки руху, не проаналізував суд характеру й обсягу допущених обвинуваченим грубих порушень ПДР, непоправних наслідків у вигляді смерті людини, а також отримання тяжких тілесних ушкоджень, заданих неповнолітній особі.
Належно не оцінив суд і того факту, що обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між тим, згаданий факт, який ніким не оспорювався, свідчить про підвищену суспільну небезпеку учасника дорожнього руху, внаслідок дій якого сталася ДТП.
Крім того, як свідчить судова практика вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, водієм, який керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазвичай виключає застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням (див. постанови Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 484/3291/16-к, від 19 березня 2019 року у справі № 393/409/17 від 2 квітня 2019 року у справі № 384/110/18, від 3 вересня 2019 року у справі № 166/753/17).
З врахуванням наведеного, навіть позитивні дані про особу винного та наявність кількох пом`якшуючих обставин не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до засудженого положень ст. 75 КК України і звільнення його від відбування призначеного покарання.
Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху. Тому думка потерпілого щодо виду та розміру покарання хоча і може враховуватися судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною в цьому питанні.

З огляду на викладене колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, що полягає у неправильності звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом свого вироку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має та утриманні малолітню дитину, каяття у вчиненому як обставину, що пом`якшує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання, й вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.
У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.
.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання із звільненням від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України скасувати.
Призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання та направлення для відбуття покарання.
У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3