Справа №639/4360/21
Провадження №1-в/639/362/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мілова Д. В.,

за участю секретаря Повалій А. Д.,

прокурора Бєляєва О. І.,

засудженого ОСОБА_1 ,

захисника Тарасенко О. В.,

представника колонії Ходикіна Р. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання адвоката Тарасенко Олександри Валеріївни про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката Тарасенко Олександри Валеріївни про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засідання засуджений ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Тарасенко О. В. клопотання підтримали, просили задовольнити.

Представник установи виконання покарань Ходикін Р. О. проти задоволення клопотання заперечував.

Прокурор Беляєв О. І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Перевіривши доводи подання, надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за одночасної наявності двох складових: фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання та виправлення засудженого.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Сумлінна поведінка передбачає зразкове виконання засудженим вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації. Важливим є оцінка засудженим своєї протиправної поведінки та її осуд, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, готовності підлягати кримінальній відповідальності.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.11.2015 ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2016 згідно ЗУ №838-VІІІ від 26.11.2015 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднього ув`язнення в період з 11.07.2015 по 06.01.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання 11.07.2015. Кінець строку 16.07.2023.

Засуджений ОСОБА_1 16.07.2015 по 17.02.2016 перебував у державній установі виконання покарань «Вінницький слідчий ізолятор (№1)». За період тримання характеризувався посередньо, вимоги режиму не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 17.02.2016 року по 23.04.2019 року відбував покарання у державній установі «Черкаська виправна колонії (№62)». За час відбування покарання характеризувався позитивно, мав 2 (два) стягнення які на цей час погашено у встановленому законом порядку, та мав 5 (п`ять ) заохочень.

На підставі постанови начальника державної установи «Черкаська виправна колонії (№62)» від 23.04.2019 року відповідно до ст. 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації.

З 23.04.2019 року по 04.11.2020 року відбував покарання у дільниці соціальної реабілітації державної установи «Черкаська виправна колонії (№62)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. У зв`язку із стимулюванням правослухняної поведінки був заохочений 5 (п`ять) разів адміністрацією установи. Стягнень не мав.

Прибув до державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» 03.11.2020 року з дільниці соціальної реабілітації державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» до дільниці карантину діагностики та розподілу державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)».

На підставі рішення комісії державної установи «Черкаська виправна колонії (№62)» від 23.04.2019 року, постановою начальника державної установи «Холодногірська виправна колонії (№18)» від 17.11.2020 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації державної установи «Холодногірська виправна колонія (№ 18)».

З 17.11.2020 року відбуває покарання у дільниці соціальної реабілітації державної установи «Холодногірська виправна колонії (№18)».

У дільниці соціальної реабілітації перебуває не тривалий час. За цей час відбування покарання у дільниці соціальної реабілітації він не продемонстрував зміни у його свідомості у напрямку соціально - безпечної, самокерованої, право слухняної поведінки, характеризується посередньо. З метою стимулювання правослухняної поведінки був заохочений 1 (один) раз. Стягнень не має.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться без зацікавленості.

Згідно витягу з протоколу №39 від 25.11.2020 засідання комісії у Державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» постановлено відмовити у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_1 тому що не довів своє виправлення.

При вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання суд базується на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, та враховує, що аналіз відомостей, що містяться в особовій справі ОСОБА_1 , мав 2 стягнення у 2018 році, одне з яких знято, інше погашено, під час перебування в ДУ «Черкаська виправна колонії (№62)»характеризувався посередньо, цивільний позов за вироком суду не сплачено, його дійсні наміри щодо залучення до праці та своєї поведінки, який відповідно до особової справи в першу чергу ставить собі на меті отримання заохочення, а не виправлення, тяжкість злочину, за який його засуджено, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо переконливості виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого адміністрацією установи виконання покарання пільг в певні періоди відбування ним покарання саме по собі не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Крім того, більшість заохочень ОСОБА_1 отримував з метою стимулювання правослухняної поведінки, а не за реальні вчинки та досягнення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката Тарасенко Олександри Валеріївни про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 15 липня 2021 року.

Суддя Д. В. Мілов