Провадження №: 1-кс/755/3752/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" серпня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , подане в межах кримінального провадження № 0002451 від 21.08.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
УСТАНОВИВ:
23 серпня 2021 року у провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 21 серпня 2021 року приблизно о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , де помітив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відпочивав зі своєю знайомою ОСОБА_11 на лавці поруч з житловим будинком.

У подальшому ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , і почав спілкування із неповнолітнім ОСОБА_10 на різні теми. У цей час у ході короткого спілкування з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_10 у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме - майном неповнолітнього ОСОБА_10 , зокрема, мобільним телефоном марки «IPone 7», model А1660 FCC ID:BCG-E3085A IC:579С-E3085A, imeil: НОМЕР_1 , MEID: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , вартістю 6000 грн., пристроєм для куріння марки «Elfbar Crystal 2500», Pineapple ice, жовтого кольору, вартістю 350 грн., та двох пляшок відкритого слабоалкогольного напою марки «Longer mix orange» (які для потерпілого цінності не становлять), яке знаходилось на лавці поруч із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та, з метою подолання можливого опору з боку потерпілого, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, почавши наносити ОСОБА_10 удари в область голови та тулубу, від яких останній впав з лавки на землю.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 забрав з лавки мобільний телефон марки «IPone 7», model А1660 FCC ID:BCG-E3085A IC:579С-E3085A, imeil: НОМЕР_1 , MEID НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_3 , вартістю 6000 грн., який поклав до кишені своїх шорт, пристрій для куріння марки «Elfbar Crystal 2500» Pineapple ice, жовтого кольору, вартістю 350 грн. і дві пляшки відкритого слабоалкогольного напою марки «Longer mix orange», та, ігноруючи прохання ОСОБА_10 повернути йому його майно, з місця вчинення злочину зник.

Всього своїми злочинними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 6350 грн. 00 коп.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене; здійснення незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки підозрюваному відомі адреси проживання останніх; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не прибувати за викликами слідчого для проведення слідчих дій; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи відсутність місця роботи та задоволення своїх потреб протиправним шляхом.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, викладених у клопотанні. Зауважив, що на цей час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, зауваживши, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, який має бути застосований у виключних випадках. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, зазначили, що підозра необґрунтована, ОСОБА_7 є добропорядною людиною, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, має реєстрацію та постійне місце проживання, де тривалий час мешкає разом із співмешканкою. Наполягали на тому, що підозрюваний користується таким самим телефоном, яким користується і потерпілий, тому ймовірно ОСОБА_7 випадково узяв мобільний телефон потерпілого, вважаючи, що це саме його мобільний пристрій. Вважали ризики недоведеними, а недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів не обґрунтованою. З огляду на наведене, просили застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний зазначив, що події пам`ятає погано, оскільки перебував у стані сп`яніння. Припускає, що він переплутав мобільний телефон потерпілого зі своїм, тому узяв його, підтримав позицію захисту, просив обрати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, захисників та підозрюваного, дослідивши зміст клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002451, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

21 серпня 2021 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21 серпня 2021 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті. (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_7 умисно вчинив дії, передбачені ч.2 ст. 186 КК України, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіжу), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами проведених слідчих дій, зокрема, огляду місця події, допитів свідків та потерпілого, пред`явлення особи для впізнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, особу підозрюваного, вік, сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище, стійкість соціальних зв`язків та доходить висновку, що докази та конкретні обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може: здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, може здійснити незаконний вплив на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Водночас заявлені прокурором ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний не працює та задовольняє життєві потреби злочинним шляхом, та перешкоджання досудовому розслідуванню слідчий суддя вважає не доведеними та такими, що зводяться до припущень органу досудового розслідування, враховуючи, що підозрюваний є раніше не судимим, що не дає підстав стверджувати про схильність останнього до забезпечення свого існування саме шляхом вчинення корисливих злочинів, що свідчить про малоймовірність настання заявленого ризику.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Виходячи з конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, який є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, де проживає разом зі співмешканкою, враховуючи характер вчинення кримінального правопорушення, стадію досудового розслідування та процесуальну поведінку підозрюваного, вважаю наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, на два місяці, але в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Негайно звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 21 жовтня 2021 року, але не більше строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1