Справа № 159/3052/19
Провадження № 1-кп/159/46/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 008 11 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, приватного підприємця, з освітою середньою спеціальною, одруженого, багатодітного батька, паспорт серії НОМЕР_1 (а. с. 36 - 41), раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 16 год. 26.04.19 р., перебуваючи на земельній ділянці біля ставка, що у АДРЕСА_1 , на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин з односельчанкою потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході словесної суперечки з останньою, умисно схопив її однією рукою за шию, позбавивши тим самим можливості вивільнитись, та потягнув у напрямку до себе, після чого, відпустивши шию, схопив рукою за потилицю голови і нахилив до землі та, приклавши фізичне зусилля, штовхнув, від чого остання впала на землю та, таким чином, отримала тілесні ушкодження у вигляді забою, садна обличчя, шиї, правого променево зап`ястного суглобу, середньої третини правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у завданні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), що передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні 30.03.21 р. обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку) не визнав. Суду показав, що між ним і потерпілою до дня події не було конфліктів. Його матір попросила його встановити огорожу її земельної ділянки, що з часом зникла, хоча він неодноразово вкопував стовпці огорожі, однак, бачив, що стовпець то був викопаний, то вирваний та плавав у ставку. Тому раніше він запитував потерпілу, навіщо вона викопує межі. Однак потерпіла його образила та вигнала. Він знову вкопав стовпа. Прибувши на ту земельну ділянку згодом, він знову побачив, що кілок плаває у ставку. Незадовго до Пасхи 26 квітня 2019 р. - він із двома своїми синами, взявши 5 6 кілків, пішов ставити цю огорожу. Прийшла туди і потерпіла та почала їх ображати, кричати. Коли один кілок вкопали, то ОСОБА_7 двоюрідна сестра потерпілої сказала йому, що він порушив межу. Коли він нахилився, то почув, що потерпіла знаходиться вже біля нього: вона підбігла та вирвала у нього з лівої руки рулетку металеву масивну стрічку; почала запитувати, що він тут городить, ображала. Потерпіла відступила крок, а він відразу наздогнав її, забрав рулетку та повернувся на місце. Потерпіла знову з якоюсь ціллю налетіла на нього та він, припускаючи, що потерпіла може його вдарити, так як там стояла лопатка, а вона була збудженою, підійшла до нього впритул, машинально вхопив потерпілу за потилицю. При цьому він обхопив її рукою та вхопив рукою за потилицю ззаду та після того як хустка спала, потерпіла відразу похилилась і впала, стала на поліна. Але до землі потерпілу за потилицю він не притискав. Вхопивши потерпілу ззаду за шию, він сказав їй, що якщо вона ще буде лізти, то він її скине у ставок і вона буде плавати як той кілок; а спір за землю - щоб вирішувала у сільраді. Потерпіла почала кричати: « ОСОБА_8 , рятуй мене». За шию він потерпілу не брав. У ставок він потерпілу не штовхав, до ставка від місця події була відстань 1, 5 м. Ні потерпіла, ні її хустка у ставку не були. Хустку підняла сама потерпіла. Він потерпілу не топив, не душив, жодних тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, не бив. Ставок має досить круті схили та вибратись з нього потерпілій було б дуже важко. Вважає, що від того, що потерпіла впала чи, падаючи, - сперлась на коліна - у неї стало стільки синців, у т. ч. на стегнах, так як там і лопатка була, і корінь дерева. Зазначає, що ще перед цим потерпіла кричала та бігала у хату, де брязкотіли відра, вона за щось перечіплялась, що йому було добре чути з відстані 20 м. На місце події прибігла дочка потерпілої, замахнулась на нього, образила його. Тому він вхопив останню за руку та сказав забирати матір і не заважати їм. Його молодший син стояв від нього на відстані біля 3 м, а інший - біля 20 м. Коли потерпіла з дочкою пішли, прийшов свідок ОСОБА_9 з претензією, що він зачіпає потерпілу. Він пояснив тому, що потерпілу не чіпав, що його сестра підбурює потерпілу і остання накинулась на нього, забрала рулетку, не дає городити. Свідок ОСОБА_9 сказав, що його сестра знає межі. На що він пояснив, що він також знає межі земельної ділянки, що по АДРЕСА_2 , які існують давно та погоджені. Коли всі розійшлись та свідка ОСОБА_10 також не було, то вони встановили ще 5 кілків та пішли додому. Через місяць йому стало відомо про кримінальне провадження щодо нього. Зазначає, що сімейний лікар не бачила побоїв на лиці потерпілої. Зовні на потерпілій не було видно ніяких забоїв. Відразу після спору потерпіла пішла не у медпункт, а до свідка ОСОБА_11 приводу земельної ділянки, на якій був конфлікт, у нього з потерпілою очікується земельний спір. Свідок ОСОБА_12 ще у 2010 р. також відібрав у нього земельну ділянку. Документів про право власності на спірну земельну ділянку немає. Чому потерпіла обвинувачує його, він не знає. Слідчі на місце події не прибували, ділянку та ставок не оглядали. В даний час просить у потерпілої вибачення, вважаючи, що йому не слід було вступати у конфлікт.

Однак винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться показаннями потерпілої та свідків, письмовими доказами у справі.

Так потерпіла суду 30.03.21 р. показала, що о 16 год. 26.04.19 р., у п`ятницю обвинувачений разом із своїми синами прийшов городити закопувати стовпчики. Вона підійшла до них. Вона сказала, що йому добре відомо, що ця земля адреса АДРЕСА_1 , - належить їй. Однак він заперечив. У обвинуваченого була рулетка, яку вона схопила. При цьому вона стояла біля ставка на своїй земельній ділянці. Обвинувачений - до неї, штовхнув її, схопив за горло - за шию однією рукою і штовхнув її, від чого вона впала. При цьому вона не перечеплювалась за коріння. Коли вона, впавши на бік, вдарилась правою ногою об землю, то повернулась, а він ще ззаду її за потилицю взяв, за горло, пхав її, у воду ставка, що була подалі. Обвинувачений погрожував, що втопить її. Вона почала кричати. З будинку вибігла її дочка. Її хустка впала з голови у ставок, вона була вся у бруді. Коли вона встала, то обвинувачений дістав та приніс і дав їй хустку; почав казати «що вона тут розуміє». Вона знову почала кричати. На місце події прийшов її двоюрідний брат, заступився за неї, а обвинувачений образив його. Її дочку обвинувачений схопив за руку, після чого у тієї були синці. Йшла її двоюрідна сестра і сказала обвинуваченому, що йому відомо, що він знаходиться не на своєму городі. Свій будинок вона купила у своєї двоюрідної сестри і обвинувачений незаконно ставив кілки. Ще перед цим обвинувачений погрожував їй, що за те, що вона викопала ставок, він вкине її туди і вона буде плавати як той кілок; він її втопить. Внаслідок дій обвинуваченого вона отримала тілесні ушкодження: синє на шиї, обдерте на обличчі, сильний синець, забій на правій нозі від падіння. Вона ніде більше не падала і не перечеплювалась. Під час конфлікту обвинувачений їй удари кулаками не наносив, не бив, в лише штовхнув і за шию, за потилицю пхав її далі у ставок. При цьому вона подерла об пісок біля очерету ставка своє обличчя. Вона не захищалась від обвинуваченого, так як відразу впала від його поштовху. Подію бачили два сини обвинуваченого, які були на відстані біля 20 50 м від неї. Чи бачили подію інші особи, їй не було відомо. Осіпчуки - ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , коли вона почала кричати, повибігали із хати і бачили, що вона брудна, без хустки. Вона, будучи забрудненою, відразу після конфлікту із своєю дочкою пішла на медпункт, що у с. Скулині Ковельського району Волинської області. Вона була злякана і не знала, що робити, щоб убезпечитись, так як з обвинуваченим вже були конфлікти. Свідок ОСОБА_15 обстежила її, записала у медкартку, які тілесні ушкодження у неї були; побачила обдерте обличчя; сказала поїхати на травмпункт, надавши направлення. У медпункті вона казала лікареві, за яких обставин вона отримала тілесні ушкодження та хто їй їх наніс. У медпункті вона була біля 10 15 хв.. Вона по дорозі додому, щоб переодягнутись, зайшла до сусіди свідка ОСОБА_16 - і сказала, що їде у лікарню у м. Ковель Волинської області за направленням. Потім вона разом із дочкою поїхала на травмпункт Ковельського МТМО у м. Ковель Волинської області маршруткою, що йде о 18 год.. Маршрутка із с. Скулина Ковельського району Волинської області до вокзалу йде біля 40 хв.. З маршрутки вона вийшла на вокзалі, пішки пішла у лікарю. Йшла вона у лікарню біля 15 20 хв.. У лікарні її обстежив травматолог. У травмпункті ОСОБА_17 вона також казала, за яких обставин вона отримала тілесної ушкодження та хто їй їх наніс. Це тривало всього біля 20 хв.. Довідку їй видали відразу, але у ній не було рекомендації звернутись до травматолога 30.04.19 р.. Поліцію викликали працівники лікарні, про що їй сказали. Вона не заперечувала і зачекала поліцію. Приїхали поліцейські і вона з ними добровільно, разом із дочкою автомобілем поїхала у поліцію, де і писали заяву. У поліції вона надала довідку травматолога, її розпитали про все, вона все розповіла, все було прочитано нею і правильно описане з її слів. На запитання, чи буде вона писати заяву, вона сказала, що буде, так як вона бажала покарати обвинуваченого. Нею була за зразком написана заява, підписана. Вона з власного бажання, без примусу, тоді ж у поліції написала заяву поліції про вчинення щодо неї обвинуваченим кримінального правопорушення, так як у неї з ним вже третій конфлікт. Їй відомо, що це справа приватного обвинувачення і розпочинається вона лише за її заявою. Пред`явлену їй для огляду заяву (а. с. 60), написала за зразком, наданим поліцією, власноручно, і почерк і підпис належить їй. На сьогодні вона настоює на такій заяві про притягнення обвинуваченого до відповідальності. Потім вона за направленням поліції відразу пішла на обстеження на судово медичну експертизу. Судово медичний експерт провів її огляд, зробив записи. Вона знімала побої, коли ще були трохи ознаки того, що обвинувачений брав її за горло - від пальців; ще було обдерте, були синяки на ногах. Після судово медичного експерта вона більше не зверталась до медустанов з приводу тілесних ушкоджень. Біля ставка місцевість піщана, рівна, далі - є яма, ставок; є груша, але ніякого коріння немає; на місці конфлікту були реп`яхи, лопухи. Напередодні та після конфлікту вона не зустрічалась з іншими односельчанами. Вона є особою з інвалідністю 3 гр., про що, вважає, відомо обвинуваченому як односельчанину, хоча відповідного посвідчення вона обвинуваченому не показувала. З її земельною ділянкою, на території якої мав місце конфлікт, межує домоволодіння (зліва) Осіпчуків під № 1, а справа ніхто не проживає, там канава; за будинком також ніхто не проживає. Її домоволодіння не межує із ділянкою матері обвинуваченого. На даний час вона обвинуваченого не простила та настоює на суворому покаранні. Обвинувачений не вибачався перед нею.

Свідок ОСОБА_18 03.03.20 р. суду показала, що вона є дочкою потерпілої, обвинуваченого знає та стосунки з ним напружені давно через землекористування і погрози обвинуваченого втопити потерпілу. Біля 16 год. перед Пасхою вона була одна вдома у потерпілої. Обвинувачений тоді почав городити земельну ділянку, знаходячись на земельній ділянці, що за адресою: АДРЕСА_1 , що, на її переконання, належить потерпілій, неподалік межі земельних ділянок і ставка. Коли йшла її тітка, то сказала йому, щоб він дивився, по скільки городить; що він забагато загороджує. Земельна ділянка матері обвинуваченого знаходиться по АДРЕСА_2 . Тоді у двір прийшла потерпіла та підійшла до обвинуваченого і почала йому пояснювати, щоб подивився, по скільки він вже городить; щоб мав повагу; що вийшов за межу. Це вона чула та бачила з відкритого вікна кімнати будинку, що розташоване з тієї сторони, де був обвинувачений, де була подія, та найближче цього місця. Вона знаходилась на відстані біля 5 м від місця події. Їй було чути, що вони почали кричати, сварились трохи; були і нецензурні висловлювання. Крім обвинуваченого там же ще були і його сини: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Поряд з обвинуваченим була потерпіла, подалі на відстані біля 6 кроків - ОСОБА_20 , ще подалі на відстані біля 2 м - ОСОБА_19 . Потім вона почула, що потерпіла почала дуже кричати від того, що обвинувачений душив її за горло, що вона бачила особисто. Руками обвинувачений взяв потерпілу за шию, стоячи обличчям до останньої. Потерпіла кричала: «Допоможіть, рятуйте мене, спасайте, бо зараз мене втоплять!». При цьому обвинувачений нахиляв потерпілу до землі. Як саме впала потерпіла, вона не бачила, бо якраз бігла із хати. На те, щоб дістатись місця події вона витратила біля 1 хв.. Конфлікт тривав біля 15 хв.. Обвинувачений був знервований, сердитий, агресивний. Потерпіла впала, мало не втопилась у ставку, так як подія була поряд із ставком. Коли вона вибігла з будинку, то побачила як потерпіла вилазила із ставка, вже піднімалась із землі. Потерпіла була розчервоніла на обличчі, була у шоці, одяг був забруднений і у реп`яхах, її хустка злетіла з голови. Обвинувачений ще продовжував сваритись, схопив і її за руку. Вона не бачила, чи потерпіла відбирала рулетку у обвинуваченого. Потім прийшов її дядько. Потерпіла пішла у будинок, помилась, переодягнулась і разом з нею пішла до медпункту, де у потерпілої було зафіксовано тілесні ушкодження; там лікар дала направлення у травмпункт у м. Ковель Волинської області до Ковельської ЦРЛ. У м. Ковель Волинської області вона з потерпілою поїхала о 18 год. 15 хв. та вони прибули у м. Ковель Волинської області о 18 год. 35 40 хв. та відразу пішли на травмпункт, де вони були вже о 18 год. 50 хв.. У лікарні потерпілу було обстежено, надано меддопомогу та викликано поліцію. Коли поліція прибула на травмпункт, то вони разом з поліцейськими поїхали у поліцію, де потерпіла надала пояснення; слідчий все записав, прочитав написане потерпілій. Потерпіла написала заяву до поліції у її присутності та вони повернулись додому. Потерпіла відразу повідомила, що тілесні ушкодження їй були спричинені саме обвинуваченим. У потерпілої були синці: на руці - що стало видно згодом; на нозі, на шиї і подряпина на щоці. Вона фіксувала тілесні ушкодження на свій мобільний телефон, і знімки надала поліції.

Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що ними повністю підтверджуються показання потерпілої, так як цей свідок показала, що вона з вікна відкритого будинку потерпілої, що розташований неподалік місця події, почула, що потерпіла почала дуже кричати від того, що обвинувачений душив її за горло руками, взявши за шию, стоячи обличчям до останньої. При цьому обвинувачений нахиляв потерпілу до землі. Це вона бачила особисто. Однак самого моменту падіння потерпілої вона не бачила, бо якраз вибігала із хати на крик потерпілої.

Свідок ОСОБА_21 20.07.20 р. суду показав, що потерпілу знає як сусіду і стосунки з нею сусідські. Обвинуваченого знає як односельця та стосунки з останнім воліє не підтримувати, хоча не має з ним неприязних відносин, але між обвинуваченим та його матір`ю були судові спори, що завершились на користь його матері; він неодноразово викликав поліцію щодо обвинуваченого з приводу неправомірного, на його думку, землекористування на земельній ділянці його матері; насильства з боку обвинуваченого щодо нього. У 2019 р. він у післяобідню пору приїхав додому у АДРЕСА_1 . Коли він приїхав додому і відчиняв ворота, то почув крики родички потерпілої ОСОБА_22 , яка знаходилась на дорозі, так як йшла повз двір потерпілої. Катерина кричала: «Не лізь!», «Було наше і буде наше!». Спочатку він не бачив, до кого вона кричала. А потім зрозумів, що це між потерпілою та обвинуваченим був якийсь спір за ставок, вони кричали. Він поставив автомобіль у гараж, вийшов у двір і чув, що крики не припинялись та посилювались. Його гараж розташований таким чином, що його стіна із навісом є загорожею між подвір`ям та іншою земельною ділянкою у тій стороні, де знаходиться земельна ділянка потерпілої; там у нього є прохід, хвіртка. Коли він пішов туди і відчинив свою хвіртку, то прямо на території земельної ділянки потерпілої, що за адресою, АДРЕСА_3 , побачив потерпілу та обвинуваченого, які стояли один навпроти одного та кричали, лаялись. Потерпіла була одягнена у літнє плаття з відкритою шиєю та хустку темного кольору з квітками. Обвинувачений при цьому стояв до нього спиною, а потерпіла обличчям. Від нього до місця події було біля 15 м. Земельні ділянки потерпілої та матері обвинуваченого не є суміжними. Від цього місця до хати потерпілої було біля 15 м.. Також там стояли 2 сини обвинуваченого. Поряд на відстані 1, 5 м розташований невеликий ставок. Обвинувачений схопив потерпілу за горло і потерпіла стала вивертатись, вириватись, впала і почала сповзати у ставок. Обвинувачений потерпілу туди відпихав рукою. Коли потерпіла стала вилазити із ставка по берегу, то обвинувачений взяв її за потилицю, за голову та відпихав туди ж. При цьому у потерпілої впала хустка. Обвинувачений підняв хустку потерпілої та віддав їй. Він не бачив, щоб потерпіла обвинуваченому наносила удари чи виривала з рук рулетку. На відстані біля 3 м від нього стояв син обвинуваченого ОСОБА_19 , а ближче до обвинуваченого - на відстані біля 3 м від обвинуваченого - стояв син останнього - ОСОБА_20 . Сини нічого не робили, лише мовчки спостерігали за потерпілою та обвинуваченим. Він хотів відразу зреагувати, однак, утримався. Коли обвинувачений почав спихати потерпілу, то він у дворі потерпілої почув крики ОСОБА_23 : « ОСОБА_24 , що ти робиш?». На що обвинувачений обізвав того і сказав замовкнути. Однак самого ОСОБА_23 в той момент він ще не бачив. Потім прибігла дочка потерпілої і звернулась до обвинуваченого із запитанням: «Що Ви робите?», почала захищати потерпілу. Обвинувачений при цьому схопив дочку потерпілої за руку. Він вирішив зателефонувати у поліцію, однак, не знайшов телефона. Коли він зайшов у будинок, то через 7 10 хв. до нього прийшла потерпіла. Остання була вся забруднена, вся розчервоніла, плакала, в істериці щось розповідала про подію; казала, що боїться обвинуваченого; на шиї та, як пригадує, на руці, у неї було видно почервоніння. Коли вона припідняла спідницю, щоб показати його матері та дружині - ОСОБА_25 - ушкодження, то він бачив на стегні потерпілої почервоніння. У руках потерпіла мала хустку у реп`яхах. На його запитання про потребу викликати поліцію, потерпіла сказала, що не потрібно, і через 5 хв. пішла додому. Після події він бачив, що на місці події є коріння, пеньки від скошених пагонів верби.

Аналізуючи показання цього свідка, суд вважає, що вони підтверджують як показання потерпілої та свідка ОСОБА_18 у частині відомих тій обставин події, так як цей свідок бачив особисто потерпілу та обвинуваченого у момент конфлікту, коли вони стояли один навпроти одного та кричали, лаялись. При цьому потерпіла була одягнена у літнє плаття з відкритою шиєю, хустку темного кольору з квітками. Обвинувачений при цьому стояв до нього спиною, а потерпіла обличчям на відстані 1, 5 м від ставка. Він бачив, як обвинувачений схопив потерпілу за горло і та стала вивертатись, вириватись, впала і почала сповзати у ставок, а коли вилазила із ставка по берегу, то обвинувачений взяв її за потилицю, за голову та відпихав у напрямку ставка. При цьому у потерпілої впала хустка.

Тому доводи сторони захисту у тій їх частині, що крім синів обвинуваченого очевидців події не було, суд відкидає.

Суд враховує, що стороною захисту не спростовано того, що цей свідок чув крики з місця події та бачив частину конфлікту, перебуваючи у тому місці, про яке він показував - біля хвіртки, що виходить на бік території тієї земельної ділянки, де мав місце конфлікт. Та обставина, що сини обвинуваченого та він сам, потерпіла, свідок ОСОБА_18 не бачили цього свідка у місці його розташування біля цієї його хвіртки, не свідчить про те, що його там не було. Стороною захисту не заперечується наявність такої хвіртки, а свідок показав, що відмовився від наміру втручатись у хід конфлікту, очевидцем якого став. Тому суд відкидає доводи сторони захисту про те, що цей свідок є упередженим через попередні спори із обвинуваченим, так як він досить помірковано не втручався у конфлікт потерпілої і обвинуваченого, очевидцем частини якого став; толерував і враховував позицію потерпілої, яка, зайшовши після конфлікту у його будинок, заперечила проти того, щоб він викликав поліцію, тобто, не виявив упередженого чи мстивого ставлення до обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_26 20.07.20 р. суду показав, що потерпіла є його двоюрідною сестрою, З обвинуваченим були співробітниками, в даний час - стосунки з ним погіршились у зв`язку з конфліктом із потерпілою. У квітні 2019 р. він о 15 год. велосипедом поїхав у магазин. По дорозі він почув скандал, крики потерпілої, шум. Прийшовши у двір потерпілої, він побачив обвинуваченого із двома його синами, які мали кілка, лопату. У ставку обвинувачений, знаходячись у ньому, взявши потерпілу за зашийок ззаду, за потилицю, топив у воді, занурюючи та утримуючи її голову у воду обличчям на протязі біля 1 хв.. Він почав казати: « ОСОБА_24 , що ти робиш?». При цьому він був на відстані 1 1, 5 м до них. На це обвинувачений почав його ображати, але потерпілу відпустив та вона навкарачки виповзла по крутому схилу і встала. При цьому хустка з її голови зсунулась і вона тримала її у лівій руці. Він підходив до потерпілої близько та бачив у неї справа під оком синець, вона була мокрою, брудною, плакала та не могла говорити. Там була і дочка потерпілої. Коли конфлікт стих, він поїхав, так як поспішав. Їдучи назад з магазину через 5 хв., він заїжджав знову, але конфлікту та його учасників там вже не було.

Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що він також був очевидцем події і бачив, як обвинувачений тримав потерпілу за «зашийок» ззаду, за потилицю. При цьому суд критично оцінює показання цього свідка лише у тій їх частині, що обвинувачений утримував потерпілу обличчям у воді біля 1 хв., так як сама потерпіла про таке утримування її обличчя у воді не показувала, зазначаючи лише, що обвинувачений висловлював погрози втопити її, схопив її за потилицю та пхав у напрямку ставка, коли вона впала від його поштовху. При цьому суд враховує, що цей свідок повідомив суду про проблеми із зором. Однак цей свідок однозначно ствердив про факт конфлікту між потерпілою та обвинуваченим 26.04.19 р. з приводу питань землекористування.

Свідок ОСОБА_27 20.07.20 р. суду показав, що потерпілу знає, стосунки дружні; обвинувачений є його батьком, стосунки - прекрасні. Наприкінці весни на початку літа, у післяобідню пору у 2019 р. він з братом та батьком у бабусі біля ставка закопували стовпчики. Потерпіла біля свого будинку стала запитувати: «Що ви тут робите?», «Чому ви тут?», однак, вони продовжували роботу. Він, взявши край рулетки, відійшов в сторону плоту свідка ОСОБА_21 , а брат вимірював місце для закопування наступного стовпця. Потерпіла підійшла до його батька та взяла інший край рулетки з рук останнього, відійшла на пару метрів, кинувши рулетку. Батько підняв рулетку і вони продовжували виміри. Потерпіла підійшла вдруге. Батько запитав потерпілу: «Чому ти до нас лізеш?», сказав їй не заважати їм. Потерпіла почала кричати. Тоді його батько взяв потерпілу зверху за голову, на якій була хустка, опустив її та від цього вона впала на коліна. При цьому у неї впала хустка з голови. Піднялась потерпіла сама, обіпершись на свої руки. Це було на відстані біля 2 м від берега ставка, що є дуже крутий, грунтовий, піщаний, покритий листям, зарослий зіллям. На відстані 3 4 м від місця події є зрізані лози верби, відгалужень коріння від цієї верби, що розташовувались би по ділянці, не було. Потерпіла у ставку не була. Одяг її був брудний. Батько потерпілу не бив та більше до неї не торкався. Дочка потерпілої прийшла тоді, коли потерпіла піднімалась з колін. Коли потерпіла відійшла на 1, 5 2 м, тоді прибігла дочка потерпілої та хотіла замахнутись рукою на батька. Вона замахнулась рукою на батька. Той схопив її за руку та сказав їй забрати матір та не заважати їм. Дочка забрала матір та вони пішли у хату. Батько не топив потерпілу у ставку, остання була лише біля берегу на колінах. Дії батька були захистом від того, що потерпіла на земельній ділянці його бабусі іде на батька, вириває рулетку з його рук. Після того як потерпіла з дочкою пішли, то на подвір`ї з`явився дядько ОСОБА_28 , який також сказав: «Чому ти тут копаєш? Це не твоє.»; також почав висловлювати претензії з приводу того, чому та як саме вони городять. Батько сказав останньому, що вони городять - своє. Свідка ОСОБА_21 тоді він не бачив і не чув, хоча був поблизу стіни, що на земельній ділянці останнього. Хвіртка у домоволодінні цього свідка, дійсно, є, хоча вона завішана та її не видно. Від нього до цієї хвіртки було біля 3 4 м. Він під час конфлікту стояв боком до хвіртки, але на неї не дивився і не міг бачити, що біля неї відбувається. Його брат на той час був на відстані біля 2, 5 м від їх батька. Він з рулеткою відійшов від батька на відстань біля 15 м від місця події до хвіртки свідка ОСОБА_21 .. Весь конфлікт тривав біля 10 хв.. Ще з дороги кричала тітка ОСОБА_22 . Після цього вони продовжили роботу, однак, більше не городили у тому місці.

Свідок ОСОБА_29 20.07.20 р. суду показав, що потерпілу знає, стосунків немає; обвинувачений є його батьком, стосунки - хороші. Після 15 год. у п`ятницю перед Пасхою 2019 р. він з братом та батьком у бабусі біля ставка закопували стовпчики. Він стояв біля батька, брат на відстані біля 10 15 м у сторону гаража; вимірювали та закопували стовпці. Потерпіла вийшла з хати та почала висловлювати до них претензії з приводу того, що вони роблять. По дорозі йшла ОСОБА_22 . Потерпіла прийшла до паркана та про щось з останньою спілкувалась. Вони ж продовжували свою роботу. Після того як ОСОБА_22 пішла, потерпіла продовжувала ходити та щось говорити. Але вони продовжували свою роботу. Через 10 хв. після розмови з ОСОБА_22 , потерпіла агресивно підбігла до них з нецензурною лексикою та почала кричала до батька з приводу того, що вони там роблять; вона підійшла до батька та вирвала з його рук рулетку, відійшла на відстань біля 2 м, та кинула рулетку. Батько підійшов та взяв рулетку. Вони мовчки продовжували свою роботу. Тоді потерпіла, будучи розчервонілою, з агресією підійшла до батька, замахнулась. Батько в ході такого нападу лівою рукою взяв потерпілу за хустку та зупинив. Після цього у потерпілої сталась істерика і вона почала кричати: «Знімайте, фотографуйте!», награно впала на коліна, присівши; кликала дочку; виривалась. Батько відпустив її та сказав: «Що ти лізеш до мене? Чому ти до мене прийшла сюди?». Хустка залишилась у батька в руках. Після цього потерпіла самостійно піднялась, підняла хустку та почала погрожувати судом, продовжувала наговорювати. Коли потерпіла була на колінах, то батько був розташований спиною до ставка та ближче до ставка і потерпіла була перед батьком і не могла потрапити у ставок. Прибігла дочка потерпілої. Потерпіла в цей час знову підійшла до батька та замахнулась; ходячи, продовжувала обзивати. При цьому батько зупинив потерпілу за руку за її зап`ястя своєю рукою. Дочка потерпілої також підійшла до батька та ніби вдарила його по плечах. Батько сказав їй забрати матір, бо у неї якась істерика. Потерпіла з дочкою пішли у хату. Через хвилину після цього підійшов свідок ОСОБА_9 , який стояв десь за кутом і виходив із за хати потерпілої та якого вони до цього не бачили, і запитав батька: «Що це таке? Що вона? Що ти до неї лізеш?». Батько сказав, що він потерпілу не чіпав, що вона прийшла до нього, накинулась. Вони ще спокійно поговорили про землю. Доробивши роботу, вони пішли додому. Він не бачив, щоб батько топив потерпілу у ставку. Конфлікт був на межі територій його бабусі та потерпілої. Ставок був на відстані біля 2 3 м від місця події. Ставок там має горбистий зарослий берег і вода була нижче на 1, 5 2 м. Там неподалік навколо ставка була вирізана лоза. Свідка ОСОБА_21 він знає, але на час конфлікту він його не бачив. Хвіртка свідка ОСОБА_21 з боку огороду є і до неї від нього було біля 15 м., біля тієї хвіртки на відстані біля 2 м стояв його брат. Він як і брат стояли боком до хвіртки. Батько також стояв боком до хвіртки.

Аналізуючи показання свідків сторони захисту ОСОБА_29 та ОСОБА_27 , суд враховує, що останні, хоча і є синами обвинуваченого, однак, обидвоє одностайно показали про виникнення 26.04.19 р. конфлікту між їх батьком та потерпілою біля місця городіння, в ході якого той прикладав до тіла потерпілої фізичну силу та остання падала внаслідок цього на землю біля ставка, забруднивши при цьому свій одяг. Ці свідки ствердили, що: коли потерпіла кричала, то обвинувачений взяв її зверху за голову, на якій була хустка; опустив її, тобто, застосував фізичну силу, та від цього потерпіла впала на коліна; у неї з голови впала хустка. Піднялась потерпіла сама, обіпершись на свої руки, її одяг був брудний. Це було на відстані біля 2 м від берега ставка, що є дуже крутий, грунтовий, піщаний, покритий листям, зарослий зіллям, хоча у самому ставку потерпіла не була. Такі дії обвинуваченого були самозахистом від потерпілої, яка йшла на нього, виривала рулетку з його рук. (свідок ОСОБА_27 ); коли потерпіла з агресією підійшла до обвинуваченого, то останній рукою взяв потерпілу за хустку та зупинив, після цього у потерпілої сталась істерика і вона почала кричати, впала на коліна (свідок ОСОБА_29 ).

Разом з тим суд критично оцінює показання цих свідків у тій їх частині, де вони вказують на те, що потерпіла нападала на обвинуваченого та останній оборонявся від неї; що потерпіла впала на землю вдавано та вважає, що такі показання надані з метою допомогти своєму батькові уникнути відповідальності за скоєне. Такі їх показання в цій частині спростовані показаннями самої потерпілої, її дочки - свідка ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_15 та вказаними нижче і проаналізованими письмовими доказами у справі, з яких слідує, що потерпіла, дійсно, намагалась завадити обвинуваченому із синами городити, однак, вона лише виривала рулетку з рук обвинуваченого та інших дій, від яких обвинувачений мав підстави вдатись до самозахисту, не вчиняла.

Свідок ОСОБА_15 16.02.21 р. суду показала, що вона працює сімейним лікарем у Скулинській амбулаторії загальної практики. Потерпілу та обвинуваченого знає, стосунки пов`язані з роботою; обвинувачений її далекий родич, односельчанин. У другій половині дня - після 16 год. - 26.04.19 р. вона по дорозі з роботи додому зустріла потерпілу. Остання була дуже стривоженою, покликала її і вони разом повернулись у амбулаторію. Потерпіла почала розповідати, що її скривдив сусід обвинувачений; хотів втопити. При цьому потерпіла не казала, що їй наносили удари кулаками. Вона почала оглядати потерпілу. У останньої на шкірі шиї, правого передпліччя і лівого стегна були червоні ділянки, шорсткості. У потерпілої трохи був підвищений тиск, прискорене серцебиття. Вона дала потерпілій заспокійливі препарати і рекомендувала поїхати на травмпункт і продовжити обстеження в умовах лікарні. Саме вона наполягла на цьому. Ці тілесні ушкодження були характерні контактуванню з чимось, а не хвилюванню. Почервоніння на шкірі на стегні, передпліччі могли утворитись і від ударів, і від падіння на землю, а на шиї ні. Синців при огляді вона не виявила. Для утворення синців потрібно біля 2 х годин, якщо тільки немає крововиливу. На обличчі почервоніння, синців інших слідів, що необхідно було б відобразити у меддокументації, у потерпілої не було, однак, у останньої шкіра є природньо червонуватого тону, тому вона тут уваги не звернула. Діагноз був: забійні травми ділянок шиї, правого передпліччя і лівого стегна. Надана нею суду для огляду медкарта на ім`я потерпілої містить її власноручні записи, підпис і відтиск її печатки.

Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що ними повністю стверджено показання потерпілої та свідка ОСОБА_18 у тій їх частині, що потерпіла невідкладно після отримання тілесних ушкоджень від обвинуваченого звернулась у медпункт свого села та прямо вказала на отримання травм від обвинуваченого. Після огляду потерпілої у останньої були виявлені і зафіксовані цим лікарем забійні травми, які вона розцінила як такі, що виникають саме внаслідок контакту з чимось, а не у зв`язку з хвилюванням; саме вона також визначила за доцільне рекомендувати потерпілій звернутись у травмпункт у м. Ковелі Волинської області.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) доводиться також такими письмовими доказами у справі:

-протоколом прийняття заяви потерпілої про кримінальне правопорушення від 26.04.19 р. (а. с. 46), за яким остання у день події повідомила поліції про нанесення їй обвинуваченим о 16 год. 26.04.19 р. тілесних ушкоджень (у вигляді забоїв обличчя та правого плеча) у АДРЕСА_1 ; заявою потерпілої про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності (без дати) (а. с. 60);

Аналізуючи протокол прийняття заяви потерпілої про кримінальне правопорушення від 26.04.19 р.; заяву потерпілої про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд враховує, що потерпіла в суді підтвердила, що у поліцію вона саме 26.04.19 р. звернулась із заявою про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності з огляду на його неправомірні дії щодо неї 26.04.19 р. і у вказаних вище документах відображено її дійсне волевиявлення на таке звернення.

Тому суд відкидає доводи захисту про те, що потерпіла у поліцію після травмпункту у лікарні поїхала не з власної волі та подання заяви про кримінальне правопорушення не було вільним її волевиявленням.

Суд вважає встановленим, що потерпіла 26.04.19 р. від травмпункту лікарні поїхала у поліцію разом із своєю дочкою свідком ОСОБА_18 і з поліцейськими, які були викликані у травмпункт медпрацівниками (а. с. 132 133), не примусово, не будучи затриманою тощо, а з огляду на намір надати пояснення з приводу обставин отримання нею тілесних ушкоджень; подати заяву про кримінальне правопорушення щодо обвинуваченого.

Об`єктивно такий висновок суду стверджується нижче наведеним доказом довідкою № 2 566 від 26.04.19 р., виданою травмпунктом Ковельської ЦРЛ (а. с. 43), згідно з якою потерпілій лікарем травмпункту Ковельської ЦРЛ постановлено діагноз: забої, садна обличчя, шиї, правого пром. зап. суглобу; с/3 прав. стегна; гематома правого плеча; рекомендовано прийом травматолога 30.04.19 р..

Аналізуючи такий доказ як довідка № 2 566 від 26.04.19 р., видана лікарем травмпункту Ковельської ЦРЛ, суд враховує, що видавалась вона за результатами огляду потерпілої 26.04.19 р. лікарем травмпункту Ковельської ЦРЛ із постановленням діагнозу, відповідні записи про що маються у журналі реєстрації амбулаторних пацієнтів (а. с. 208, 209).

При цьому суд відкидає доводи захисту у тій їх частині, що вказаний вище журнал, у якому є запис про огляд потерпілої лікарем травмпункту Ковельської ЦРЛ 26.04.19 р. є невідповідної форми, містить подвійне ім`я пацієнта, так як незалежно від того, чи забезпечила адміністрація медустанови фіксування огляду пацієнта у журналі належної форми, чи ні, такий запис у сукупності з виданою потерпілій за результатами її огляду довідкою № 2 566 від 26.04.19 р., безсумнівно, свідчить про те, що потерпіла була оглянута 26.04.19 р. лікарем травмпункту Ковельської ЦРЛ, куди вона звернулась; їй було постановлено діагноз, відображений у цій довідці.

-копією аркушів записів лікаря щодо стану здоров`я потерпілої за 26.04.19 р. (17 год.) у медкартці останньої (а. с. 49, 50), оглянутою у судовому засіданні оригіналом такої медкарти, що надана в. о. зав. Скулинською амбулаторією загальної практики сімейним лікарем ОСОБА_15 (а. с. 59), згідно з якими у потерпілої сімейним лікарем свідком ОСОБА_15 було зафіксовано скарги потерпілої на болі у ділянці шиї, передпліччі правої руки, у ділянці лівого стегна від травм, отриманих від сторонньої людини о 16 год. того ж дня; виявлено при огляді забійні травми ділянки шиї зліва, правого передпліччя та лівої стегнової ділянки;

Аналізуючи вказані вище докази у сукупності з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_15 , суд зазначає, що потерпіла, будучи оглянутою лікарем свідком ОСОБА_15 по спливу досить короткого проміжку часу з моменту, у який, як показує потерпіла, обвинуваченим було спричинено їй тілесні ушкодження, прямо вказувала на те, що травми їй були нанесені саме сторонньою людиною (обвинуваченим). Під час огляду лікар виявила та зафіксувала у меддокументації наявність забійних травм саме у тих ділянках тіла потерпілої, про які показала і потерпіла, зазначаючи у своїх показаннях, що обвинувачений під час конфлікту брав її за шию та вона падала від його поштовху і вдарялась;

-протоколом добровільної видачі від 22.05.19 р. з фототаблицею (а. с. 53, 56, 57), згідно з яким потерпілою було добровільно видано поліції власну хустку червоного кольору як таку, у якій вона перебувала під час нанесення їй тілесних ушкоджень о 16 год. 26.04.19 р. у АДРЕСА_1 , з якого слідує, що ця хустка має квітчастий візерунок, містить сліди від трави, реп`яха;

- протоколом огляду від 22.05.19 р. (а. с. 58), згідно з яким оглянуто видану добровільно потерпілою хустку червоного кольору з візерунками та виявлено із її зовнішньої строни присохлу траву і сліди забруднення від землі; на внутрішній стороні начіпляні ріп`яхи;

Наведеними вище протоколом добровільної видачі від 22.05.19 р. та протоколом огляду від 22.05.19 р. об`єктивно стверджуються показання потерпілої у тій їх частині, що на місці конфлікту були реп`яхи, а ця хустка з її голови впала та забруднилась у ході конфлікту з обвинуваченим, коли той схопив її за шию, штовхнув, а вона - впала біля ставка; показання свідка ОСОБА_21 у тій їх частині, що спостерігаючи за конфліктом між обвинуваченим та потерпілою він бачив, як остання в ході конфлікту з обвинуваченим намагалась встати від ставка, а обвинувачений брав її за потилицю, і при цьому з голови потерпілої хустка впала.

Свідок ОСОБА_27 також показав, що бачив, як в ході конфлікту між потерпілою та обвинуваченим останній взяв потерпілу зверху за голову, на якій була хустка; опустив її та від цього потерпіла впала на коліна і у неї з голови хустка впала.

-протоколом огляду мобільного та приєднання фотографій від 27.05.19 р. з фототаблицею (а. с. 55, 54), згідно з яким оглянуто належний свідку ОСОБА_18 телефон мобільний марки «Huavei Y 5» 18 р. випуску, моделі DRA - L 21, з ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , сенсорний, чорного кольору, при увімкненні якого було встановлено, що наявний ряд фото, серед яких зображення того як потерпіла показує наявність у неї тілесних ушкоджень на шиї, передпліччі, ліктьовому суглобі у вигляді потертостей, почервоніння 26.04.19 р.. Фото роздруковано на принтері та долучено до кримінального провадження;

Вказаним вище протоколом огляду мобільного та приєднання фотографій від 27.05.19 р. об`єктивно стверджуються показання свідка ОСОБА_18 у тій їх частині, що після отримання потерпілої тілесних ушкоджень в ході конфлікту з обвинуваченим вона зафіксувала ці тілесні ушкодження на свій мобільний телефон, і знімки надала поліції. При цьому на знімках, дійсно, видно почервонілі ділянки тіла людини на шиї, на руці.

-висновком експерта № 86 від 23.05.19 р. проведеної СМЕ потерпілої, за яким, з врахуванням даних обстеження та копії меддовідки травмпункту Ковельської ЦРЛ № 2 566 на ім`я потерпілої, у останньої виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою, садна обличчя, шиї, правого променево зап`ястного суглобу, середньої третини правого стегна, гематоми правого стегна, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо як від нанесення ударів руками, кулаками людини, так і при падінні з висоти власного росту з наданням тілу прискорення, в час, вказаний в ухвалі суду та потерпілою, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитись при обставинах, вказаних вище. По тілу потерпілої було нанесено не менше 5 ударів;

Вище зазначеним висновком експерта об`єктивно підтверджуються показання як потерпілої, так і свідка ОСОБА_18 , ОСОБА_21 про обставини отримання потерпілою тілесних ушкоджень під час конфлікту з обвинуваченим 26.04.19 р. за обставин, зазначених ними.

Будучи допитаним у судовому засіданні 02.03.21 р., експерт ОСОБА_30 показав, що він перед наданням висновку № 86 від 23.05.19 р. проведеної СМЕ потерпілої, досліджував як документи, так і саму потерпілу. При обстеженні потерпілої 22 - 23.05.19 р. тілесних ушкоджень у неї виявлено не було: садна вже зникли, скарг не було, так як травма була завдана 26.04.19 р., коли потерпіла зверталась у травмпункт та де її обстежив лікар травматолог і встановив діагноз, про що є відповідні записи. Серед врахованих ним документів була довідка лікаря травматолога, належно оформлена, при оформленні якої у медустанові ведеться відповідний журнал. У своєму висновку він вказав, що травма побутова, так як вбачав, що мала місце бійка у побуті. Зі слів потерпілої відомо, що її побив ОСОБА_4 .. У потерпілої на травмпункті було виявлено забої, садна обличчя. За заключенням травмпункту є факт нанесення тілесних ушкоджень тупим твердим предметом, до такого відносяться кулаки, ноги. У своєму висновку він надав відповіді на всі запитання органу досудового розслідування. Він вказав, що потерпілій було нанесено не менше 5 ти ударів, з врахуванням тих пошкоджень, які вказав лікар травматолог у довідці. Для надання висновку потреби у витребовуванні додаткових документів не було. Прискоренням може бути поштовх, підніжка; прискорення є у випадку, коли особа підсковзнулась, перечепилась і завжди - є дія стороннього чинника. Вказані ним 5 ударів включають і удари об контактуючу поверхню, об яку вдарилась потерпіла. Місце прикладання чинника, що надав прискорення, може не містити слідів чи тілесних ушкоджень. Так як сімейний лікар не є спеціалістом у галузі травматології, то незазначення нею відповідних записів щодо тілесних ушкоджень у потерпілої не є розбіжністю з даними довідки травмпункту. У перший день після ударів (за 1 2 год.) у практиці може не бути видно ні синців, ні гематом, а на другий третій день вони виявляються. Синець за практикою з часом (у т. ч. через кілька годин) - виявляється більше. Садна спочатку можуть бути непомітними. У потерпілої садна, в основному, на обличчі і шиї, а це ділянки тіла, де шкіра дуже швидко регенерує (відновлюється) і тому на шиї, на голові, у верхній частині тіла заживання саден відбувається швидше. Тому лікар травматолог міг їх побачити. Всі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження (у сукупності) лише від одного падіння утворитись не могли.

Показаннями експерта та висновком експерта № 86 від 23.05.19 р. проведеної СМЕ потерпілої об`єктивно стверджується та обставина, що з огляду на характер та локалізацію тих тілесних ушкоджень, яких зазнала потерпіла в ході конфлікту з обвинуваченим 26.04.19 р. і які були виявлено у неї лікарями та експертним шляхом, вони були заподіяні їй як внаслідок взаємодії руки обвинуваченого з її тілом у момент, коли він схопив її за шию, так і внаслідок падіння потерпілої від поштовху обвинуваченого на землю і того, що потерпіла вдарилась об землю як об контактуючу поверхню, тобто, при падінні з висоти власного росту з наданням тілу прискорення.

Разом з тим суд враховує, що потерпіла не показувала про те, що обвинувачений наніс їй удар в область шиї, де у неї при огляді сімейним лікарем свідком ОСОБА_15 , було 26.04.19 р. виявлено під час огляду та зафіксовано на шкірі шиї червону ділянку. Не повідомляла вона цього і сімейному лікареві. Однак потерпіла суду показала, що після нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень у неї на шиї було «синє»; що обвинувачений, схопивши її за шию, штовхнув і вона впала. При огляді потерпілої у травмпункті Ковельської ЦРЛ того ж дня у неї було виявлено забої, садна обличчя, шиї.

Тобто, тілесне ушкодження на шиї у потерпілої, безсумнівно, було отримано нею та виявлено нею і спостерігалось свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 та було виявлено і зафіксовано у меддокументації у вказаних вище двох медустановах (амбулаторія та травмпункт) безпосередньо у день отримання нею тілесних ушкоджень в ході конфлікту з обвинуваченим.

Експерт, з врахуванням пояснень потерпілої, її СМЕ та вказаної у висновку експерта документації, підставно прийшов до висновку про те, що в області шиї потерпілої тілесні ушкодження утворились також внаслідок нанесення удару.

При цьому суд враховує, що хоча сама потерпіла не показувала про нанесення їй обвинуваченим у область шиї саме удару, а вказувала на поштовх, але згідно з Академічним тлумачним словником української мови (1970 1980) поштовх це різкий короткий удар.
Крім того обвинувачений не заперечив, що між ним та потерпілою склались попередньо та на час конфлікту 26.04.19 р. існували особисті неприязні відносини, пов`язані з питанням землекористування, а 26.04.19 р. потерпіла з приводу його дій по встановленню огорожі сварилась з ним та лаялась, намагалась перешкодити продовженню городіння. У момент, коли потерпіла підійшла до нього впритул, він вхопив її рукою за потилицю, після чого з її голови спала хустка, а потерпіла відразу похилилась і впала, стала на поліна. Він також вхопив потерпілу ззаду за шию та висловлював при цьому погрози. Від падіння чи того, що потерпіла сперлась на коліна, він вважає, у неї стало стільки синців, у т. ч. на стегнах, так як там і лопатка була присутня, і корінь. Тобто обвинувачений не заперечує, що внаслідок його дій потерпіла таки отримала тілесні ушкодження від падіння. Однак він заперечує, що це падіння, а, відповідно, і отримані потерпілою тілесні ушкодження, було спричинено саме його умисним неправомірними діями.

Суд приходить до висновку, що отримані потерпілою внаслідок падіння на землю внаслідок поштовху обвинуваченого інші тілесні ушкодження: у вигляді забою, садна обличчя, в області променево зап`ясного суглобу, середньої третини правого стегна, гематоми правого стегна утворились у потерпілої саме при її падінні на землю з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення у виді поштовху. Так і потерпіла показала суду, що під час падіння від поштовху обвинуваченого вона впала на бік (на праву сторону, на коліна), при цьому так як обвинувачений притискав її до землі, тримаючи за потилицю, то об пісок вона подерла своє обличчя.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілій мало місце за обставин, вказаних нею; ці тілесні ушкодження було нанесено саме обвинуваченим та на грунті особистих неприязних відносин, умисно.

Доводи сторони захисту у тій їх частині, що на час участі потерпілої у СМЕ 22 23.05.19 р. на її тілі не було тих тілесних ушкоджень, які експерт зазначив у висновку СМЕ як виявлені ним, що висновок експерта є суперечливим, суд відкидає, так як у судовому засіданні засобом допиту потерпілої, дослідження висновку експерта, допиту експерта встановлено, що надаючи висновок, експерт враховував проведену СМЕ потерпілої з врахуванням тієї меддокументації та матеріалів слідства, що була надана у його розпорядження та стосувалась потерпілої та зафіксованих виявлених у неї тілесних ушкоджень як отриманих під час конфлікту з обвинуваченим 26.04.19 р..

Суд вважає, що у судовому засіданні доведено ту обставину, що на момент конфлікту, в ході якого було вчинено кримінальне правопорушення, між потерпілою та обвинуваченим вже існували раніше виниклі особисті неприязні відносини із питань землекористування.

Суд відкидає доводи сторони захисту у тій їх частині, що дії потерпілої, що полягали у криках, сварці, доріканні, лайці з обвинуваченим під час городіння останнім земельної ділянки; виривання з його рук вимірювальної рулетки, як про це показав обвинувачений, є такими, що спонукали його до вчинення дій на свій самозахист.

Суд також приймає до уваги механізм спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, та відмічає встановлення судом вчинення обвинуваченим щодо потерпілої активних і умисних протиправних дії з прикладанням фізичного зусилля. У сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, обвинувачений, вчиняючи такі активні дії, розраховував на можливі наслідки, від чого здоров`ю потерпілої буде спричинена шкода, так як він її штовхнув, прикладаючи фізичне зусилля, від чого потерпіла впала і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. Причому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто, обвинувачений діяв із невизначеним та непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях останнього щодо завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень, за яких особа хоча не бажає заподіяти, але свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, однак, при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкості цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Сукупність наведених вище доказів обвинувачення, що узгоджуються між собою, є взаємопідтверджуючими, дає суду підстави для висновку про доведеність скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних у обвинувальному акті. Разом з тим, з врахуванням показання потерпілої у тій їх частині, що обвинувачений схопив її за шию лише однією своєю рукою, а у обвинувальному акті вказано про те, що він схопив потерпілу за шию двома своїми руками, суд вважає, що слід виключити з обвинувачення вчинення такої дії обвинуваченим двома руками та вважати доведеним у судовому засіданні вчинення обвинуваченим такої дії однією своєю рукою.

Підстав для виправдання обвинуваченого з мотивів, наведених стороною захисту, суд не вбачає.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого у тій їх частині, що він не завдавав потерпілій жодних вказаних у обвинувальному акті тілесних ушкоджень, вважаючи його показання такими, що дані з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Підстав для визнання будь - якого з доказів сторони обвинувачення таким, що є недопустимим чи неналежним, суд не вбачає.

Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що з 01.07.20 р. віднесено законом до проступків; те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення вперше; особу винуватого у їх сукупності: те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності (а. с. 45), є самозайнятим (а. с. 51), стан його здоров`я (а. с. 42, 44), виключно позитивну характеристику по місцю проживання (а. с. 51), те, що він є багатодітним батьком (а. с. 39 41, 51, 52).
Суд враховує думку потерпілої, яка зазначила, що обвинуваченого не простила та настоює на його суворому покаранні.

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, хоча та обставина, що потерпіла є особою з інвалідністю, стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого на її ім`я як особи з інвалідністю 3 гр. та копією довідки МСЕ № 001976 про інвалідність потерпілої (по слуху) (а. с. 47, 48), враховуючи, що у судовому засіданні не встановлено безсумнівно тієї обставини, що обвинувачений перед вчиненням кримінального правопорушення чи на момент його вчинення знав про наявність у потерпілої інвалідності.

Показання потерпілої у тій їх частині, що обвинувачений як її односелець мав би знати про її інвалідність, судом до уваги як переконливий доказ, що давав би підстави для вираховування такої обставини як обтяжуючої покарання, не приймаються.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що доцільно обрати обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України найм"якший вид покарання, що передбачений сакцією цієї норми права, у виді штрафу, однак, у максимальному його розмірі, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, так як обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є самозайнятим і має доход, не має утриманців, потерпіла його не простила та настоює на його суворому покаранні.
Підстав для призначення такого виду покарання як виправні роботи, громадські роботи суд не вбачає, оскільки, обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, є ФОП.

На думку суду, обрання обвинуваченому такого виду покарання як штраф забезпечить досягнення цілей його виправлення та перевиховання, буде мати застережний вплив як на нього, так і на інших осіб.

Разом з тим з врахуванням положень ст. 49 КК України, згідно з п. 1 ч. 1 якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; того, що санкція ч. 1 ст. 125 КК України, що віднесена до категорії проступків з 01.07.20 р., передбачає покарання менш суворе, ніж обмеження волі; злочин було вчинено 26.04.19 р. та на даний час минуло 2 роки з дня вчинення цього злочину; обвинувачений заперечує свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно, у суду відсутні підстави для висновку про згоду обвинуваченого на закриття провадження у справі з такої нереабілітуючої його підстави, а захист просить виправдати обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід звільнити від покарання, призначеного за даним вироком, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
У справі цивільний позов не заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат у справі немає.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 12, 5, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1