Ухвала

3 червня 2021 року
м. Київ
справа № 462/5986/17
провадження № 51 9331 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003049,
встановив:
29 травня 2021 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам

пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху,

в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання ухвали касаційного суду засуджений направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так, засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2018 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року і закрити кримінальне провадження у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте в обґрунтування своїх доводів стосовно незаконності оскаржуваних судових рішень, всупереч вказівкам, викладених в ухвалі Верховного Суду від 20 травня

2021 року, засуджений не вказує у чому саме полягає, з огляду на положення ст. 412 КПК, істотність порушень при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, і яким чином ці порушення перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду із закриттям кримінального провадження з огляду на положення п. 3 ч. 1 ст. 284, статей 370, 412, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Натомість ОСОБА_4 знову посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 1 листопада 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3