КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2114/2021 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши із застосуванням відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали справи за заявою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2002 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за п.п. ж, з, і ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_11

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою заяву захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2002 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за п.п. ж, з, і ст. 93 КК України в редакції 1960 року залишено без задоволення.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що доказів того, що обставини, які захисник вважає нововиявленими, не були відомі учасникам судового провадження не надано і, як зазначила сама захисник ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_6 знав про наявність у матеріалах його особової справи протоколу затримання від 07.06.2001 року за ст. 93 КК України 1960 року, а у даному випадку - копії протоколу, і таким чином, обставини, на які посилається захисник ОСОБА_7 , не є нововиявленими.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києві від 13.02.2002 задовольнити.

Вважає, що суд неправильно встановив, що представником засудженого не надано доказів, які слід вважати нововиявленими.

Звертає увагу, що протокол затримання ОСОБА_6 , наданий 29.09.2020 з особистої справи Дніпропетровською виправною колонією та протокол затримання на а.с. 99 в томі 1 відрізняються між собою, зокрема у справі міститься інша стаття, за якою затримано ОСОБА_6 , а також відсутня печатка прокуратури, і на час затримання ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України (в ред. 1960) із санкцією статті у виді позбавлення волі строком до 3-х років або виправними роботами строком до 2-х років.

Лише з аналізу особової справи ОСОБА_6 стало відомо, що у ній міститься протокол затримання від 07.06.2001 за підозрою у вчиненні злочину за п. «г» ст. 93 КК України (в ред. 1960), складеному о 19 годині того ж дня.

При цьому зазначає, що про наявність другої версії протоколу затримання стало відомо під час розгляду справи.

Факт того, що участь захисника при затриманні ОСОБА_6 за ст. 93 КК України і при здійсненні інших слідчих дій забезпечена не була, не був предметом розгляду в Апеляційному суді м. Києва та у Верховному суді України.

Вважає, що внесення відомостей до ЄРДР за № 0000814 ДБР про вчинення кримінального правопорушення (щодо умисного підроблення протоколу затримання від 07.06.2001 по п. «г» ст. 93 КК України (в ред. 1960) слідчим прокуратури Московського району м. Києва ОСОБА_12 ) є також нововиявленою обставиною.

Зазначає про порушення права ОСОБА_6 на захист і в тому випадку, коли слідчим були кваліфіковані дії ОСОБА_6 за п. «з» ст. 93 КК України як особи, що раніше вчинила умисне вбивство, однак при цьому в матеріалах кримінальної справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисне вбивство, а отже суд вийшов за межі наданих повноважень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановив суд 1-ї інстанції, вирок Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2002 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за п.п. ж, з, і ст. 93 КК України в редакції 1960 року ухвалений, зокрема, за результатами вивчення матеріалів кримінальної справи № 59-2025, де зберігаються оригінали процесуальних документів, що є першоджерелом для прийняття остаточного судового рішення. В тому числі судом вивчений протокол затримання ОСОБА_6 із тими виправленнями, на які посилається адвокат ОСОБА_7 , однак по справі не встановлено обставин, які можуть бути нововиявленими в порядку ст. 459 КПК України і з таким висновком суду 1-ї інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що відповідно до оригіналу протоколу затримання за підозрою у вчиненні злочину від 07.06.2001 (т.1, а.с.99), у ньому міститься виправлення статті злочину, за підозрою у вчиненні якого затримано ОСОБА_6 , а саме зі ст. 187 на ст. 93 КК України (в ред. 1960), та з даним виправленням ОСОБА_6 був ознайомлений, про що власноручно розписався (т.1 а.с. 119). Тобто, вказана обставина була відома на час судового розгляду та ухвалення судового рішення (вироку).

Що стосується доводу апеляційної скарги щодо незабезпечення участі захисника при затриманні ОСОБА_6 за ст. 93 КК України і при здійсненні інших слідчих дій, то як вбачається з матеріалів справи, з протоколу протоколу від 07.06.2001, що міститься в т.1 на а.с. 98, ОСОБА_6 відмовився від послуг адвоката і вказав, що свої інтереси захищатиме власноручно, а отже і ця обставина не може бути нововиявленою в розумінні ст. 459 КПК України.

Таким чином, доказів того, що обставини, які захисник вважає ново виявленими, не були відомі учасникам судового провадження на час судового розгляду, не встановлено, з урахуванням чого апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 має бути залишена без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року, як законна і обґрунтована, - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4