Справа №522/1795/21
Провадження №1-кп/522/549/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003221 від 09.11.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки АРК, громадянки України, з вищою освітою, фізичної особи підприємця, маючої на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_4 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше несудимої;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Так, 09.11.2020 року, приблизно о 08:00 годині, більш точний час слідством не встановлений, в Приморському районі м. Одеса, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 , в умовах вологого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у світлий час доби, здійснювала рух зі швидкістю 40 км/год по вул. Пастера з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Ольгіївська, у лівій смузі для руху дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку.
Будучи неуважною, не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в межах проїзної частини вул. Пастера, в районі буд. 7, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 - «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння ОСОБА_3 , за дорожньою обстановкою постійно не слідкувала, відповідно не відреагувала на її зміну. При об`єктивній можливості бачити, що перед нерегульованим пішохідним переходом, автобус, що рухався в крайній правій смузі проїзної частини вул. Пастера у попутному напрямку, призупинився, швидкість керованого нею транспортного засобу не зменшила, не зупинилася, не переконалася, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частини і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі середнього кроку з права наліво за ходом руху автомобіля «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепу, черепно-мозкової травми в формі забою головково мозку, забою м`яких тканин потиличної ділянки зліва. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути спричинені в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 09.11.2020 року. Черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять: перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку, забій м яких тканин потиличної ділянки зліва відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в даній дорожній обстановці, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зупинилися транспортні засоби, водій автомобіля «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 , яка рухалась по продовжити(відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, тобто вона повинна була діяти згідно з вимогами п.18.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 , мала технічну можливість запобігти події, шляхом виконання вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України. Фактичні дії водія автомобіля «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п. 18.4 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми необережними діями допустила порушення вимог п. п. 2.3. (б), 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), які вказують нате, що:
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
п. 18.4. «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів що рухаються по сусідніх смугах:, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Таким чином, встановлені достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась та визнала свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та підтвердила обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Вона підтвердила наявність фактів, викладених в обвинувальному акті, а саме, що дійсно, 09.11.2020 року, приблизно о 08:00 годині, в Приморському районі м. Одеса, вона, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 , в умовах вологого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у світлий час доби, здійснювала рух зі швидкістю 40 км/год по вул. Пастера з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Ольгіївська, у лівій смузі для руху дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку. Крім того, пояснила, що на нерегульованому пішохідному переході, розташованого в межах проїзної частини вул. Пастера, в районі буд. 7, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі середнього кроку з права наліво за ходом руху автомобіля «MITSUBISHI GALANT», р.н. НОМЕР_1 , оскільки, коли побачила потерпілу не встигла загальмувати. ОСОБА_3 , пояснила, що після скоєння ДТП, вона одразу викликала швидку допомогу. Крім того, пояснила, що в скоєному щиро кається та шкодує про вчинене. Також, пояснила, що надавала грошові кошти на операцію та лікування потерпілої ОСОБА_6 . Просила суд суворо не карати її та призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , пояснила, що ранок 09.11.2020 року майже не пам`ятає, оскільки прийшла до тями лише в лікарні. Також, потерпіла пояснила, що обвинувачена ОСОБА_3 надавала грошові кошти на її, ОСОБА_6 , операцію та лікування. Крім того, потерпіла пояснила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 не має. Потерпіла ОСОБА_6 просила суд суворо не карати обвинувачену та не позбавляти її волі.

Прокурор просив призначити обвинуваченій покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 роки та позбавленням права керуванням транспортним засобом строком на один рік п`ять місяців.
ОСОБА_3 підтримала прокурора з приводу визначення покарання з визначенням іспитового строку та позбавленням права керуванням транспортним засобом.
Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,(який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,а також те, що ОСОБА_3 раніше не судима, позитивно характеризується за місцем роботи, має не утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , а також добровільне відшкодування завданих матеріальних збитків у повному обсязі потерпілій ОСОБА_6 , відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, працевлаштована, за місцем роботи характеризується позитивно, одружена та має на утримані малолітню дитину ОСОБА_4 , на обліку нарколога, психіатра не перебуває.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, критичне відношення винного до вчиненого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: повне визнання обвинуваченою вини, щире каяття та добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченої, яка раніше не судима та до кримінальної відповідальності притягується вперше, за вчинення злочину необережної форми вини, та враховуючи її поведінку після вчинення злочину, та під час судового розгляду, яка усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяла з`ясуванню обставин вчинення даного злочину, дала критичну оцінку своїм злочинним діям, також враховуючи позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинувачену та не позбавляти її волі та позицію прокурора, який вважав можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових злочинів, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винної.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відшкодування судових витрат в повному обсязі покласти на обвинувачену.
Накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року підлягає скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 50, 61, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк три (три) роки, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік п`ять місяців.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 20.05. 2021 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз, (р/р 1000586 в ДКСУ м.Київ) витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз, а саме: авто-технічної експертизи, вартістю 817, 20 гривень; авто-технічної експертизи за обставинами події ДТП, вартістю 1 307,52 гривень.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року (справа №522/19950/20 провадження №1-кс/522/14584/20), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази по даному кримінальному провадженню - повернути власнику.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1