Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/535/2021 Справа № 641/2395/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у матеріалах кримінальних проваджень, відомості про кримінальні правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000657 від 06.12.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 18.11.2020 у нічний час доби, знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , маючі умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисне повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, побачив автомобіль марки «ВАЗ 21114» сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , підійшовши до якого, реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою невстановленого предмету, потягнув за трос замку капоту та відчинив його, там самим незаконно проник до сховища.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння чужого майна, взяв автомобільний акумулятор ТМ «Іста» 6 СТ 60 Standart, який належить ОСОБА_7 , вартістю 725,71 грн та разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 18.11.2020 у нічний час доби, знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, побачив автомобіль марки «ВАЗ 21093» червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , підійшовши до якого, реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою невстановленого предмету, потягнув за трос замка капоту та відчинив його, тим самим незаконно проник до сховища.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння чужого майна, взяв автомобільний акумулятор ТМ «Nord» 6 СТ-60АЗ, який належить ОСОБА_8 , вартістю 516,24 грн та разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, все викладене в обвинувальному акті підтвердив, та пояснив, що дійсно він 18.11.2020, у нічний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітив автомобіль «ВАЗ» та пошкодивши замок капоту, відчинив його та викрав автомобільну акумуляторну батарею «Іста», після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Також, він, 18.11.2020, у нічний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 помітив автомобіль «ВАЗ» та пошкодивши замок капоту, відчинив його та викрав автомобільну акумуляторну батарею «NORD», після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суду заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочини), раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшує його покарання є щире каяття та наявність на утриманні двох доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2021 року, останній засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяця позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 3 ст. 185 КК України був вчинений ОСОБА_4 до постановлення вищевказаного вироку.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, та при призначенні покарання за сукупністю злочинів та обрати принцип часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочини, те, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні та наявні обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням у максимальній межі встановленої ч. 4 ст. 75 КК України, а саме у вигляді 3 (трьох) років із застосуванням п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_4 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідок № С-19/121-20/22748-АВ від 29.12.2020 та № СЕ-19/121-20/22745-АВ від 29.12.2020 про витрати на проведення експертиз, дані витрати становлять 980,70 грн, які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2021 року та за даним вироком, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 980, 70 грн. (дев`ятсот вісімдесят грн. 70 коп.).

Речові докази: гарантійний талон від акумулятора ТМ «Іста»

Речові докази: автомобільний акумулятор ТМ «Іста» 6 СТ 60 Standart повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази: автомобільний акумулятор ТМ «Nord» 6 СТ-60АЗ повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1