Справа № 357/4796/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002095 від 26.07.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 15.10.2002 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений 15.07.2005 року на підставі ст. 3 п. «Б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005; 2) 23.04.2008 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 286, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Звільнений 17.03.2010 із застосуванням ст. 81 КК України згідно постанови Білоцерківського міського суду Київської області умовно-достроково з невідбутим терміном 11 місяців 22 дні; 3) 21.09.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 316, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.12.2013 по відбуттю строку покарання; 4) 16.04.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 5) 15.05.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений 04.11.2016 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області в порядку ст. 81 КК України умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 3 місяці 20 днів, 6) 14.05.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 263, ч. 1 ст. 75, 76 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 7) 26.09.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 185, ч. 2 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, 8) 26.02.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до зміненого обвинувачення прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , погодженого виконуючим обов`язки керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , судом встановлено, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту-Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 (далі по тексту-Перелік), зокрема канабісу включеного до списку № 1 таблиці № 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону, 26.07.2019 приблизно о 12.00 годині ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля гаражного кооперативу, який розташований неподалік будинку № 8 по вулиці Турчанінова в місті Біла Церква, Київської області, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав - знайшов на землі целофановий пакет, всередині якого знаходились подрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження.

Так, ОСОБА_3 , маючи досвід вживання наркотичних засобів шляхом паління в тому числі й канабісу, по кольору, запаху та зовнішньому вигляду зрозумів, що знайдена ним речовина є наркотичним засобом - канабісом, після чого поклав знайдений пакет до внутрішньої кишені шортів, де залишив незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , проходячи біля будинку № 8 по вулиці Турчанінова в місті Біла Церква Київської області був зупинений працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для перевірки на наявність заборонених речей. В подальшому, в ході проведення особистого обшуку, у внутрішній кишені шортів, у які був одягнутий ОСОБА_3 , виявлено та вилучено прозорий целофановий пакет, всередині якого знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 8,14 г, який ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав - знайшов та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та показав, що дійсно він 26.07.2019 приблизно о 12.00 годині перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля гаражного кооперативу, поблизу будинку № 8 по вулиці Турчанінова в місті Біла Церква, Київської області, знайшов на землі целофановий пакет, переконавшись по зовнішнім ознакам, що в середині пакету знаходиться наркотичний засіб - канабіс, поклав пакет до внутрішньої кишені шортів, де залишив зберігати для власного вживання, без мети збуту. Однак 26.07.2019 приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які в ході особисто огляду з кишені шортів ОСОБА_3 виявили та вилучили пакет з наркотичним засобом канабіс.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суворо не карати, у вчиненому розкаювався.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальним правопорушенням, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Отже, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; обставину, яка пом`якшує його покарання, а саме визнання вини.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.
Таким чином, факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями останнього в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, який показав, що 26.07.2019 приблизно о 12.00 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля гаражного кооперативу, поблизу будинку № 8 по вулиці Турчанінова в місті Біла Церква, Київської області знайшов на землі целофановий пакет в середині якого знаходився наркотичний засіб - канабіс, який поклав до внутрішньої кишені шортів, в які був одягнутий, де залишив зберігати для власного вживання, без мети збуту.
Крім цього при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на даний час до суду направлено шість обвинувальних актів відносно ОСОБА_3 , по яким, ще рішення не прийнято. Крім цього ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2018 року та під профілактичним наглядом з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2017 року, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, а також перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдат запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 як засуджений, має місце реєстрації та місце проживання, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у вигляді двох років обмеження волі із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання обвиуваченому; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення кримінального проступку та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 309 КК України.
Відповідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2020 ОСОБА_3 був визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Враховуючи, що даний кримінальний проступок ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вищевказаного вирока, у зв`язку з чим необхідно ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, із застосуванням вимог пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2020 та покаранням за даним вироком, а строк відбуття покарання по даному вироку рахувати з дня затримання ОСОБА_3 за попереднім вироком тобто з 08.01.2020. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою, виходячи із правил зарахування строку досудового заключення, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: день за день.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком остаточна міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідати цілям та меті покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Суд вважає за можливе не обирати запобіжний захід обвинуваченому, оскільки ОСОБА_3 вже засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2020 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де перебуває на підставі ст. 90 КВК України.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України - стягнути з ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 122, 124 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2020, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 08.01.2020.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком, з 08.01.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України.

Речовий доказ по справі, а саме особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за квитанцією № 612 від 30.08.2019, після вступу вироку в законну силу - знищити.

На підставі ст. 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 942,06 грн. (дев`ятсот сорок два гривень шість копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1