Справа № 362/3596/21
Провадження № 1-кс/362/647/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання старшого слідчого відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

13.07.2021 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий СВ Відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано наступним.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи засудженим за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, усвідомлюючи, що «метадон» є наркотичним засобом обіг якого обмежено, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. ст. 12,15,19,20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах (час, місце та спосіб), незаконно придбав та зберігав у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці наркотичні засоби метадон.

29.06.2021, близько 12 год. 50 хв., при проведенні контролю за вчиненням злочину в формі оперативної закупки працівниками відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, у раніше обумовленому місці, поряд з буд. № 2 по вул. Ломоносова в м. Васильків, Обухівського р-ну, Київської області, задокументовано факт незаконного збуту ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, наркотичний засіб «метадон», який знаходивсь у медичному шприці ємністю 2 мл.

В ході досудового розслідування встановлено, що рідина у шприці містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у рідині становить 0,0001 г.

Метадон, згідно Списку № 1, Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчинені кримінального правопорушення:

Вина ОСОБА_5 підтверджується протоколом огляду покупця від 29.06.2021, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 29.06.2021, протоколом огляду та вилучення від 29.06.2021, висновком експерта № СЕ-19/111-21/31340-НЗПРАП від 09.07.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків:

- Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків:

ОСОБА_5 будучи засудженим 30.04.2021 Васильківським міськрайонний судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, під час іспитового строку підозрюється у вчинення тяжкого злочину за яким законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, офіційно не працевлаштований, і не має офіційного джерела доходів, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

Окрім цього, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

Застосування застави щодо ОСОБА_5 є не можливим, оскільки перебуваючи на волі може вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки останній може покинути місце свого проживання з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, з метою подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, може покинути місце свого проживання з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, з метою подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 будучи засудженим вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік, під час іспитового строку підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від шести до десяти років, перебуваючи на волі може вчиняти нові злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки останній офіційно не працює та не має жодних легальних прибутків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених в клопотанні підстав.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з викладених в клопотанні підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він не буде перешкоджати слідству, є інвалідом 2-ї групи, рецедив туберкульозу, зобов`язався, що більше такого не повториться, а також, зобовязався з`являтися на виклик до слідчого, прокурора та суду.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки його підзахисний не буде ухилятися від органів слідства. Стан його здоров`я не дозволяє перебувати в місцях позбавлення волі. Просив обрати його підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відділом поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000332 від 10.06.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.06.2021, близько 12 год. 50 хв., при проведенні контролю за вчиненням злочину в формі оперативної закупки працівниками відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, у раніше обумовленому місці, поряд з буд. № 2 по вул. Ломоносова в м. Васильків, Обухівського р-ну, Київської області, задокументовано факт незаконного збуту ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, наркотичний засіб «метадон», який знаходивсь у медичному шприці ємністю 2 мл.

В ході досудового розслідування встановлено, що рідина у шприці містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у рідині становить 0,0001 г.

Як вбачається з матеріалів клопотання підозра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується протоколом огляду покупця від 29.06.2021 р., протоколом огляду та вручення грошових коштів від 29.06.2021 р., протоколом огляду та вилучення від 29.06.2021 р., висновком експерта №СЕ-19/111-21/31340-НЗПРАП від 09.07.2021 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).
У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного;
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна; його вік та стан здоров`я, те що він має постійне місце проживання, раніше судимого, а тому приходить до обґрунтованого висновку про доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, підтверджено можливість ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, оскільки вони вже допитані досудовим слідством, що підтверджується протоколами допиту свідків, а тому, є підстави вважати, що відносно ОСОБА_5 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та доведеність прокурором, щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне задоволити клопотання в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, із застосуванням п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з взначенням розміру застави, а саме: у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працезнатних осіб, що становить 118 950,00 (сто вісімнадцять тисяч девятсот пятдесят) грн. 00 коп.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, п. 3 ч. 5 ст. 182, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова, Київської області, гр-на України, українця, не працевлаштованого, що має середню технічну освіту, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.04.2021 р. Васильківський міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: до 09.09.2021 р. включно.
Визначити розмір застави, з врахуванням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 118950 (сто вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою ним періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Згідно із ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на рахунок Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області. Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26268119. Банк отримувача ДКСУ, м. Київ. Код банку отримувача (МФО) 820172. Рахунок отримувача UA0018661. Відповідно до ч. 3, 8 ст. 182, ч. 5 ст. 194 КПК України підозрюваному роз`яснити його обов`язки і наслідки їх невиконання, а саме у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, зокрема прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду державного бюджету України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошено 16.07.2021 р. о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1