Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/533/21
В И Р О К
Іменем України

04 червня 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду обвинувальний акт, який надійшов разом з угодою про примирення потерпілою та підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 08.04.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, участі у військових діях не приймав, не депутата, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:
24 березня 2021 року близько 09 годині, ОСОБА_4 перебуваючи у власній квартирі АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з метою власної наживи, вирішив заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_5 .
Так, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживаючи довірою, ОСОБА_4 по проханню ОСОБА_5 , яка добровільно надала мобільний телефон марки «Nokia-206» останньому з метою зарядити акумуляторну батарею, заволодів вищевказаним мобільним ОСОБА_5 без наміру його повернути. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд збувши його у ломбард «Комод», який розташований за адресою: вул. Незалежності, 3-А. м. Гребінка Полтавська область, а отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-21/4685-ТВ від 20.04.2021, на загальну суму 386 грн. 66 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
27.05.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000083 від 08.04.2021. Відповідно до умов даної угоди потерпіла та підозрюваний у кримінальному провадженні виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, а також сторони узгодили міру покарання підозрюваного ОСОБА_4 . Крім того, зі змісту угоди вбачається, що потерпілій та підозрюваному відомі наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні 04.06.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладену 27.05.2021 року між ним та потерпілою угоду про примирення, підтвердив суду, що кримінальне правопорушення ним було вчинено у відповідності до обставин, викладених у обвинувальному акті, свою вину у вчиненому він визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, з потерпілою примирився, збитки відшкодував. Просив суд затвердити укладену угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання. Підтвердив суду, що вказана угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, обвинуваченому ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснені права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, всі обмеження щодо права оскарження угоди, роз`яснені наслідки невиконання взятих на себе обов`язків. При цьому, останній зазначив, що наслідки затвердження даної угоди йому відомі та зрозумілі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала укладену угоду, підтвердила, що дійсно примиралась з обвинуваченим, збитки відшкодовано, просила затвердити угоду та зазначила, що зі змістом ст.473 КПК України вона ознайомлена, наслідки угоди їй зрозумілі, угода укладена нею добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про примирення, вважаючи, угоду такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (проступку), так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з положеннями ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 190 КК України.
Згідно з положеннями ст.12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до кримінальних проступків, отже угода відповідає вимогам закону. Зміст угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При цьому, судом відповідно до вимог ч.5 ст.474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Сторони повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_4 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
При цьому, суд враховує особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України. Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч.1 ст.190 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину, ступеня здійснення злочинного наміру, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, перевіривши угоду про примирення, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та погодили вид покарання.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне на підставі ст.468, ст.469, ст.471 КПК України затвердити угоду про примирення, яка укладена 27.05.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від його відбуття покарання з випробуванням на 1 (один) рік з покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368-371,ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. ст.469, 471, 474, 475 КПК України, ст.ст. 75, 76, ч. 1 ст. 190 КК України, суд, -

у х в а л и в:
Угоду про примирення, укладену 27.05.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №№0000083 від 08.04.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nokia-206» з картою памяті micro-CD «Apaser» об`ємом 32 GB, який повернуто власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, залишити в останньої.
Вирок суду може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Гребінківський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя М. Вітківський