Справа № 282/562/20
Провадження № 1-кп/282/45/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000180 від 08.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Рисаково Джанкойського району Автономної Республіки Крим, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2019 року близько 16 години ОСОБА_4 керувала технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалась ним по правій смузі руху проїзної частини автомобільної дороги Н-03 Житомир - Чернівці в межах населеного пункту с.Юрівка Любарського району Житомирської області в напрямку м.Житомир. Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом поблизу магазину «Берізка», перед небезпечним поворотом праворуч на ділянці 80 км. + 400 м. вказаної автодороги із двостороннім рухом, обвинувачена, будучи обізнаною про конфігурацію дороги на даній ділянці та дорожніми знаками, в порушення вимог п.п.10.1, 11.3, 14.2.в), 14.6.г) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі в тексті - ПДР України), проявила безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконалась у безпечності зміни напрямку руху, а також у тому, що смуга зустрічного руху, на яку вона буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не надала переваги водієві транспортного засобу ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , що рухався по автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці в зустрічному напрямку, створивши для нього небезпеку, на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю виїхала на смугу зустрічного руху для обгону транспортного засобу, що рухався попереду, де передньою правою частиною керованого нею автомобіля допустила зіткнення із передньою лівою частиною легкового автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці в напрямку м.Чернівці.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани правого колінного суглобу, саден лівого колінного суглобу, забійної рани лівого передпліччя, саден гомілково-ступневих суглобів, саден тулубу, верхніх кінцівок, переломів 9-10 ребер ліворуч, перелому правого надколінника, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як визвали тривалий розлад здоров`я і не являються небезпечними для життя. Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 10.1, 11.3, 14.2 в) та 14.6 г) ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та з її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнала повністю та дала суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Вказала, що у вчиненому щиро розкаюється. Щодо заявленого цивільного позову зазначила, що його визнає частково оскільки вже відшкодувала заподіяну шкоду в розмірі 13000 грн., а щодо моральної шкоди визнає на суму 20000 грн. Просила суд суворо її не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Крім того вказав, що заявлений уточнений цивільний позов підтримує в повному об`ємі. Додав, що після ДТП лікувався упродовж 1,5 року та на даний час отримує укол в ногу кожен рік. Також доповнив, що з моменту ДТП до цього часу ОСОБА_4 відшкодувала йому лише 8000 грн., а тому просив застосувати суворе покарання до останньої.

Представник цивільного відповідача ПАТ Страхова група ТАС АТ СГ ТАС Приватне в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог до них в розмірі, який перевищує 6862,46грн., за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог.

За згодою сторін, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат і дійшов висновку про те, що дії обвинуваченої за ст.286 ч.1 КК України кваліфіковано правильно.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому злочині, її вина також повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме :

- вимогою про відсутність судимості відносно ОСОБА_4 ;

- довідкою-характеристикою на ОСОБА_4 ;

- довідками Любарської ЦРЛ про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- довідками Житомирського НДЕКЦ про витрати на проведення судових експертиз;

- постановами про визнання предметів (речей, документів) речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднання їх до кримінального провадження;

- розписками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про отримання на зберігання своїх транспортних засобів;

- копіями фіскальних чеків (квитанцій);

- висновком експертного автотоварознавчого дослідження №38-R/57/4 від 09.08.2019 року складеного експертом ОСОБА_8 , щодо вартості автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_2 , 1974 року випуску;

- копією поліса №АМ/7443396 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого №8079;

- випискою-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №2148.

Інші докази стороною обвинувачення не надавались у зв`язку з повним визнанням своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 та визнанням недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченої в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Таким чином, своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому, середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Прокурор просив визнати винною ОСОБА_4 та призначити їй покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, застосувавши ст.ст.75-76 КК України встановивши іспитовий строк 1 рік. Стягнути з обвинуваченої судові витрати. Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов потерпілого задовольнити. Однак, з позицією прокурора в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд не погоджується з наступних підстав.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є її щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, ураховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України (у редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, 07.07.2019), віднесений кримінальним законом до злочинів невеликої тяжкості;

- особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судима, щиро розкаялася, частково відшкодувала завдану шкоду.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень виходячи з наступного.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України, яка була чинною на час вчинення кримінального правопорушення (07.07.2019р.), передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020р.) передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з ч.1,2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Санкція ч.1 ст.286 КК України в чинній редакції посилює кримінальну відповідальність щодо мінімального та максимального розміру штрафу та передбачає обов`язкове позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено 07.07.2019 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018р., то цей Закон не має зворотної дії щодо мінімальної та максимальної межі розміру штрафу, а також обов`язкового позбавлення права керувати транспортними засобами, визначеного у санкції ч.1 ст.286 КК України.

Таким чином, обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, в редакції чинній на час вчинення правопорушення (07.07.2019р.), що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення нею нових злочинів та відповідатиме вимогам Закону, що діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.

У рамках даного кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 (відповідач 1) та ПАТ «Страхова група «ТАС» АТ «СГ «ТАС» Приватне (відповідач 2) про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 27846,26 грн., моральної шкоди в сумі 70 000 грн. та понесених витрат по оплаті правової допомоги в сумі 10000 грн.

Даний позов ОСОБА_6 , мотивує тим, що внаслідок вказаної ДТП йому завдано матеріальної шкоди у зв`язку з чим йому спричинено фізичних страждань, оскільки в результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого був вимушений тривалий час проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, в зв`язку з чим поніс витрати у загальному розмірі 27846,26грн., які є збитками та відповідно до ст.ст.22 і 1166 ЦК України підлягають відшкодуванню відповідачем 2.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди, внаслідок даного злочину діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, через що порушився його звичайний ритм життя, погіршилися зв`язки з оточуючими та близькими, крім цього отримані ним травми спричинили погіршення стану здоров`я, яке він відчуває до сьогоднішнього дня. Суму моральної шкоди оцінює в 70000 (сімдесят тисяч) гривень, а також поніс витрати на надання правової допомоги в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, а тому просить стягнути їх з відповідача 1.

Відповідач 2 - ПАТ «Страхова група «ТАС» АТ «СГ «ТАС» Приватне позовні вимоги визнали частково, з підстав викладених у відзиві на позов.

Вирішуючи цивільний позов суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Копія полісу №АМ/7443396 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.08.2018 року вказує, що транспортний засіб яким керувала обвинувачена ОСОБА_4 . VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований у ПАТ «Страхова група «ТАС» АТ «СГ «ТАС» Приватне (т.2 а.с.35).

Як свідчать квитанції (фіскальні чеки) наявні у матеріалах справи потерпілий ОСОБА_9 , витратив кошти по придбанню медичних засобів та препаратів на лікування в загальній сумі 17160,96грн. (т.1 а.с. 18-30).

Копія висновку експертного автотоварознавчого дослідження №38-R/57/4 від 09.08.2019 року складеного експертом ОСОБА_8 , вказує, що ринкова вартість майна ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , в пошкодженому стані, складає 5363,92грн. (т.2 а.с.25 32).

Посилання відповідача 2 на те, що у ОСОБА_6 відсутні документи про наявність права власності на дату ДТП на автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки автомобіль належить на праві власності ОСОБА_10 , судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до п.2.2 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Статтею 395 ЦК України визначено, види речових прав на чуже майно, серед яких зазначено право володіння.

Відповідно до ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст.396 ЦК України.

Щодо посилання представника позивача стосовно оцінки вартості автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 у сумі 10685,30грн., суд до уваги не приймає, оскільки висновок експерта №11/108 від 08.10.2019 року проведеного на підставі ухвали слідчого судді Любарського районного суду від 08.07.2019 року під час досудового розслідування, на який він посилається у відповіді на відзив не приймається, так як вказаний висновок експерта суду учасниками кримінального провадження не надавався та не оцінювався, на відміну від висновку експертного автотоварознавчого дослідження №38-R/57/4 від 09.08.2019 року складеного експертом ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП з відповідача 2 підлягає до часткового задоволення на загальну суму 22524,88грн.

Що ж стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої (відповідача 1) моральної шкоди та витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.4 постанови ПВС України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.5 даної постанови, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п.9 постанови зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду позивачем та його представником належним чином не доведено, чому саме в такій сумі (70000грн.) має бути відшкодована відповідачем 1 моральна шкода, а тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з урахуванням обставин вчинення даного злочину, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Акт наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 27.03.2020 року та копія квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 22.08.2020 свідчать, що адвокатом ОСОБА_7 надано правову допомогу ОСОБА_6 на загальну суму 10000,00 (десять тисяч) грн. (т.1 а.с. 122).

Відтак, враховуючи те, що потерпілий (він же цивільний позивач) ОСОБА_6 поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000грн. вони підлягають стягненню з обвинуваченої (вона ж цивільний відповідач 1) в повному обсязі.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні становлять 10676,72грн.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.5 КК України, ст.ст.2, 100, 120, 124, 128, 368, 370, 373-374 КПК України, ст.ст.22, 23, 395, 396, 999, 1166, 1187 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції чинній на момент ДТП 07.07.2019 року) і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов по справі задовольнити частково.

Стягнути з Відповідача 2 - ПАТ «Страхова група «ТАС» АТ «СГ «ТАС» Приватне м. Київ, пр.. Перемоги, 65, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду спричинену внаслідок ДТП в розмірі 22524 (двадцять дві тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Стягнути з Відповідача 1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) гривень.

Стягнути з Відповідача 1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз:

- судово-технічної експертизи стану транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 1256,08 грн.;

- судово-технічної експертизи стану транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 1256,08 грн.;

- судово-транспортно-трасологічної експертизи в сумі 3140,20 грн.;

- судово-автотоварознавчої експертизи автомобіля ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 2512,02 грн.;

- додаткової експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1256,08 грн.

Речовими доказами по справі, після набрання вироком суду законної сили розпорядитися наступним чином:

- автомобіль марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у власника ОСОБА_6 залишити в останнього;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у власника ОСОБА_4 залишити в останньої;

- медичну картку стаціонарного хворого №8079 КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради на ім`я ОСОБА_6 , яка передана на зберігання до КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради залишити в останньої;

- медичну картку стаціонарного хворого №2145 Любарської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_6 , яка передана на зберігання до Любарської ЦРЛ залишити в останньої.

Арешт на майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який накладений ухвалами слідчого суді Баранівського районного суду від 25.07.2019 року та від 05.08.2019 року, після набрання вироком суду законної сили скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1