Справа № 449/1428/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1006/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підставі ч.5 ст.74, ст. 49 КК України.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 25.08.2020 року виправлено описки у вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.07.2020 року та ухвалено вважати вірним в абз. 1 резолютивної частини вироку Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн., та у абз.2 резолютивної частини вироку: Звільнити ОСОБА_7 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 125 КК України, на підставі ч.5 ст.74, ст. 49 КК України.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 09 травня 2017 р. близько 19.00 год., перебуваючи поблизу своєї садиби у с. Бачів Перемишлянського району Львівської області, вступив у сварку з ОСОБА_9 , під час вечірнього пригону череди з пасовища, умисно кинув у останню камінь та влучив у лівий лікоть, спричинивши ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Не погоджуючись із даним вироком суду захисник обвинуваченого подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржений вирок скасувати. Визнати ОСОБА_7 не винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. і 25 КК України, через недоведення його вини.

У своїй апеляційній скарзі захисник вказує, що ряд наведених документів, показів свідків і потерпілої не доводять вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та сильно різняться між собою, що вказує на сфабрикованість справи органами слідства і носить характер однобічності.

Вважає, що слідством не представлено жодного належного та допустимого доказу вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині. Не взято до уваги та не відображено у вироку пояснення свідка ОСОБА_10 від 31.10.2017 року. Даний свідок пояснив: "що 09 травня 2017 року біля 19.00 год. знаходився вдома на своєму подвірї і чув крики. Сварилася ОСОБА_9 з ОСОБА_11 . Я чув лише крики, як ОСОБА_11 і ОСОБА_12 кидали каміння в бік ОСОБА_13 , я не бачив.
Таким чином вважає, що вина ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України належним чином не доведена, а тому вирок Перемишлянського районного суду Львівської області підлягає скасуванню.

У судовому засіданні Львівського апеляційного суду ОСОБА_7 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не прибула, у своїй заяві на адресу Львівського апеляційного суду заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила проводити судовий розгляд без її участі.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

Так, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями потерпілої про те, що 09 травня 2017 р. біля 19.00 год., у с. Бачів Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_7 ображав її та кинув в неї камінь влучивши у лівий лікоть, останній стало погано і після чого чоловік забрав її додому та викликав поліцію;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , які повністю співпадають із показами потерпілої.

-показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були свідками конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та як після конфлікту ОСОБА_14 повів потерпілу додому.

Окрім цього, вина ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення також стверджується дослідженими в судовому засіданні даними, що містяться у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- заяві ОСОБА_9 про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

- висновку експерта №40, згідно якого встановлено, що у гр. ОСОБА_9 виявлено: посттравматичний гемотроз лівого ліктєвого суглобу, бурсит лівого ліктєвого суглобу, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитися від удару кинутим каменем 09 травня 2017 року, при обставинах викладених у постанові та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

-протоколі проведення слідчого експерименту та фото таблицею проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 ;

-протоколі проведення слідчого експерименту та фото таблицею проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_15 ;

-протоколі проведення слідчого експерименту та фото таблицею проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вина обвинуваченого в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої, доведена повністю. Дії ОСОБА_7 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції судовий розгляд у даній справі провів повно, дослідив усі обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у тому числі доводи сторони захисту щодо таких обставин, вірно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, належним чином вмотивувавши свої висновки.

Доводи захисника, що справа сфабрикована органами слідства і носить характер однобічності, ґрунтуються на припущеннях та не заслуговують на увагу.

У судовому засіданні не здобуто доказів, що інша особа, а не ОСОБА_7 влучив каменем у лівий лікоть ОСОБА_9 , під час конфлікту, що мав місце 09.05.2014 р.

Заперечення вини ОСОБА_7 колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Оскільки, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК, яке відбулося 09 травня 2017 року, а відповідно до ч.1 ст. 12 КК України цей злочин є кримінальним проступком, то у даному кримінальному провадженні закінчився трьохрічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак, суд першої інстанції правомірно звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. При цьому, не встановлено обставин, які свідчили про зупинення або переривання строків давності, передбачених ст.49 КК України.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, а отже така визнається необґрунтованою.

У ході апеляційного провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 125 КК без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4