ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/947/21 Справа № 182/398/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001896 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 квітня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю, або будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Також, прокурор посилається на покази потерпілих і свідків, які вже були допитані в судовому засіданні, та які не підтверджують його причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Окрім того, прокурор посилається на висновки судово-медичних та криміналістичних експертиз, які жодним чином не підтверджують його вину.
При цьому посилання прокурора на протокол обшуку є безпідставним, оскільки обшук був проведений з порушеннями КПК України.
Зазначає, що прокурором не надано обгрунтованих доказів необхідності продовження строку тримання під вартою.
Звертає увагу на те, що розгляд клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відбувалось без його захисника ОСОБА_6 , яка належним чином повідомила суд про неможливість бути присутньою в судовому засіданні та просила перенести слухання справи на іншу дату, однак суд першої інстанції частково взяв до уваги зазначене, і всупереч його прохання про перенесення слухання справи і відмови в наданні захисника на окрему процесуальну дію, продовжив розгляд справи за участю призначеного йому захисника та продовжив строк тримання під вартою, чим порушив його право на захист.
Вказує на те, що клопотання прокурора було вручено з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки вручено за 5-10 хвилин до початку його розгляду.
Також, судове засідання проводилось після 17.00 години, тобто коли суд мав закінчити свою роботу.
Посилається на те, що він майже 4 роки перебуває під вартою, позитивно характеризується, режим тримання під вартою не порушує.
Окрім того, судом не взято до уваги те, що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також, що на момент затримання він був офіційно працевлаштований.
Стверджує, що при його затриманні він не чинив опору, не переховувався, на учасників кримінального провадження жодним чином не впливав та незаконно впливати на них наміру не має.
Вчиняти інші правопорушення також наміру не має.
Зазначає, що в нього є можливість проживати зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 квітня 2021 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України. За вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, а тому існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Таким чином, суд дійшов висновку щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. Також судом взято до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має родину, однак ці відомості не зменшують встановлені судом ризики.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0001896 від 11.05.2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 02.02.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховатися від суду, впливати на інших учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, більшість з яких відносяться до особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого.
Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, відповідно до яких ОСОБА_7 діяв в організованій групі, із значною кількістю епізодів, судовий розгляд триває, а тому встановлені судом ризики не відпали.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, із застосуванням насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Посилання обвинуваченого на те, що клопотання прокурора було вручено з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки вручено за 5-10 хвилин до початку його розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Відповідно до журналу судового засідання сторона захисту не просила час на додаткове ознайомлення з матеріалами клопотання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув клопотання прокурора за відсутності його захисника ОСОБА_6 та проігнорував його прохання щодо відмови в наданні захисника на окрему процесуальну дію колегія суддів вважає необгрунтованими, адже судом першої інстанції було встановлено, що захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , до суду першої інстанції 02.02.2021 року не з`явилась, а відповідно до технічного запису цього судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 бажав проводити розгляд справи виключно із захисником ОСОБА_6 , а тому, з урахуванням надання прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд обгрунтовано, відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.53 КПК України, призначив ОСОБА_7 безоплатного захисника для розгляду вказаного клопотання.
Твердження обвинуваченого про те, що судове засідання проводилось після 17.00 години, тобто коли суд мав закінчити свою роботу не може бути взято до уваги, оскільки вказана обставина не є підставою для скасування ухвали суду.
Посилання обвинуваченого на те, що він тривалий час перебуває під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження щодо кількох обвинувачених та із значним обсягом обвинувачення триває, встановлено наявність ризиків переховування від суду, незаконний вплив на інших учасників провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що свідки не підтверджують його причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, висновки судово-медичних експертиз не підтверджують його вину, а також, що обшук був проведений з порушенням КПК України не може бути взято до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Твердження обвинуваченого про те, що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на момент затримання був офіційно працевлаштований, а також, що в нього є можливість проживати зі своєю матір`ю колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4