29.03.2021 363/1650/19
29 березня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця м. Гуадаута, Абхазія, одруженого, освіта середня, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
07.02.2019 року близько 11 год. ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за місцем проживання в будинку по АДРЕСА_1 , коли потерпілий на його зауваження з приводу суперечки з невісткою ОСОБА_7 завдав обвинуваченому удар ногою в голову, тоді ОСОБА_4 підібрав кухонний ніж, повернувся на веранду й під час сварки умисно завдав удар рукою в грудну клітину потерпілому, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, лівобічного пневмотораксу.
У суді обвинувачений ОСОБА_4 показав, що того дня за встановлених у справі обставин зі своїм сином потерпілим ОСОБА_6 вдома спільно вживали алкогольні напої. Коли до дому повернулася невістка, в них виникла суперечка з останнім. В стані алкогольного сп`яніння син поводить себе агресивно, схильний до насильницьких дій. Він втрутився в суперечку, зробив синові зауваження, а той завдав йому удар ногою, схопив та душив. В подальшому у відповідь на застосоване насильство він підібрав кухонний ніж й умисно завдав ним удар в груди потерпілому. Тоді одразу викликали швидку медичну допомогу, сина доправлено до лікарні, а його забрала поліція. На третій день сина виписали з лікарні, з яким він примирився. Вони всі разом продовжують проживати в названому будинку.
Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, з його кваліфікуючими ознаками, а також ступеню умисно заподіяних тяжких тілесних ушкоджень погодився, щиро покаявся у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_6 подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, який будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, захисника та обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.
Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи та ступінь вчиненого тяжкого злочину, протиправну поведінку потерпілого по відношенню до обвинуваченого, який є батьком потерпілого, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив уперше, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря нарколога психіатра не перебуває, досяг пенсійного, похилого віку, з потерпілим примирився, який до нього претензій не має.
Разом з тим, суд ураховує щире каяття обвинуваченого, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною.
Обтяжуючою покарання обставиною згідно ст. 67 КК України слід визнати вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і це має стати достатнім для його виправлення й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає необхідним і можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на нього виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись статтями 370 і 374 КПК України,
визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і за цим законом призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.
Речові докази по справі:
кухонний ніж, змиви речовини бурого кольору, змиви з рук та зрізи нігтьових пластин знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: