Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-в/523/250/21
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.07.2021 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені суду заяву представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання в кримінальному провадженні №1671 від 06 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2016 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та стягнуто на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

08 липня 2021 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, обґрунтовану ускладненнями у своєчасності його отримання в суді через запроваджені карантинні заходи щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

Заяву розглянуто у відсутність належним чином повідомлених про час і місце судового засідання сторін кримінального провадження.

За результатами розгляду заяви суддя дійшов наступного.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення зрушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), а також Рішення від 26.червня 2013 року, № 5-рп/2013.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони в кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Стаття 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Оскільки відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що є завершальною частиною розгляду цивільної позову в кримінальному провадженні, то суддя, вирішуючи дане питання відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Тлумачення ч.1 ст.6 вказаної Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяний шкоди одній із сторін.

Поновлення потерпілій строку на пред`явлення виконавчого листа жодним чином не порушує права засудженого та не покладає на останнього будь - яких додаткових зобов`язань.

З урахуванням викладеного суддя вважає доцільним заяву представника потерпілої задовольнити.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст.371 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси в справі №523/10268/15-к про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 500000 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1