Справа № 1-77/2011
Провадження № 1-в/354/6/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого- судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яремче клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 до п`яти років позбавлення волі, який з 22.09.2020 і на даний час відбуває покарання у Коломийській виправній колонії (№41), -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ КЛОПОТАННЯ

Адвокат ОСОБА_5 , який на підставі договору про надання правової допомоги від 17.11.2020 здійснює захист прав, свобод та інтересів засудженого ОСОБА_6 , доводи клопотання обґрунтовує тим, що вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України та призначено остаточне покарання у виді п`ять років позбавлення волі. До набрання вироком суду законної сили, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Вказаний вирок суду було оскаржено захисником ОСОБА_6 , адвокатом ОСОБА_7 до Апеляційного суду Івано-Франківської області, який своєю ухвалою від 06.12.2011 змінив вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 та на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнив від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно Ухвалою суду на останнього було покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України, і обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було скасовано та звільнено його з-під варти. Однак, вказана Ухвала суду апеляційної інстанції була оскаржена прокурором до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який Ухвалою від 21.06.2021 скасував ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.12.2011 та направив справу на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012 вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 залишено без змін. Вказана ухвала суду набрала законної сили 12.10.2012. Проте, ОСОБА_6 не було роз`яснено порядок її виконання, не відібрано жодного зобов`язання чи розписку про необхідність явки до компетентних органів для подальшого направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі. Після судового засідання ОСОБА_6 безперешкодно повернувся до місця свого проживання у селище Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області і чекав на виконання вироку суду. У подальшому, 29.10.2012 ОСОБА_6 отримав у Яремчанському міському суді Івано-Франківської області копію ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012 та залишався ще більше місяця за місцем свого проживання, чекаючи на виконання вироку Яремчанського міського суду від 20.09.2011. Наприкінці листопада 2012 року, ОСОБА_6 так і не дочекавшись будь-яких дій з боку компетентних органів державної влади, спрямованих на виконання обвинувального вироку, не ухиляючись від відбування покарання за даним вироком, маючи на утриманні батька, який проживає в Одеській області, залізничним транспортом виїхав на роботу в м. Одеса, де працював по 22.09.2020. При цьому всі свої контакти: номер мобільного телефону та інформацію про адресу місця свого проживання, яка була незмінна ввесь час, залишив своїм рідним. 22.09.2020 ОСОБА_6 був затриманий у м. Одеса як особа, яка ухиляється від відбування покарання. Для складання протоколу про затримання ОСОБА_6 , було доставлено до Київського відділу поліції в м. Одеса. Після затримання, ОСОБА_6 було етаповано спочатку до Надвірнянського ІТТ, опісля до Івано-Франківської установи виконання покарань (№12), після чого направлено для відбування покарання до Коломийської виправної колонії (№41), де він на даний час і знаходиться.
Захисник вказує, що як на час затримання, так і станом на час звернення до суду наявні підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінального покарання на підставі п.3 ч.1 ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, оскільки:
1.з моменту набрання вироком законної сили минуло більше п`яти років;
2.за період з 20.09.2011 по 22.09.2020 ОСОБА_6 не вчинив жодного нового злочину;
3. ОСОБА_6 , жодним чином не ухилявся від відбування покарання, оскільки залишив дані щодо місця свого проживання та роботи, номер мобільного телефону рідним в смт. Делятин. Однак за період з 12.10.2012 по 22.09.2020 ніхто з працівників правоохоронних органів не розшукували його ні за фактичним місцем проживання ( АДРЕСА_3 ), ні за адресою його реєстрації ( АДРЕСА_1 ).
Просить задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

ІСТОРІЯ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНИЙ РУХ КЛОПОТАННЯ

Вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України та засуджено до п`яти років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.12.2011 вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 змінено. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На ОСОБА_6 . Ухвалою суду було покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід скасовано та звільнено його з під варти негайно.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 21.06.2021 ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.12.2011 скасована та справа направлена на новий апеляційний розгляд.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012 вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 залишено без змін.
Ухвала суду набрала законної сили 12.10.2012.
27.01.2021 адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011.
Судовий розгляд клопотання призначався неодноразово.
15.03.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку із неявкою прокурора. Листом від 15.03.2021 Надвірнянська окружна прокуратура Івано-Франківської області повідомила, що у зв`язку із реорганізацією окружних прокуратур, неможливо забезпечити участь прокурора Надвірнянської окружної прокуратури у розгляді вказаної справи. Просили про відкладення розгляду справи на інший день.
Судовий розгляд справи було відкладено до 19.03.2021 року.
У судовому засіданні 19.03.2021 прокурор заявив клопотання про необхідність виклику у судове засідання в якості свідка, працівника поліції ОСОБА_8 , який здійснював затримання та етапування ОСОБА_6 з м. Одеси до Івано-Франківської області. Пояснив, що це необхідно для всестороннього та справедливого розгляду справи. Після допиту вказаного свідка, прокуратура висловить свою позицію щодо заявленого адвокатом клопотання. Пообіцяв забезпечити явку вказаного працівника поліції.
Адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про виклик свідків: сестри ОСОБА_9 , її чоловіка ОСОБА_10 та зведеного брата ОСОБА_6 ОСОБА_11 для допиту їх безпосередньо у судовому засіданні. Явку їх також забезпечить.
Судом задоволено клопотання сторін кримінального провадження. У судовому засідання оголошено перерву до 22.03.2021.
У судове засідання 22.03.2021 свідки не з`явилися. Адвокат ОСОБА_5 пояснив, що запрошувані ним свідки не змогли з`явитися, оскільки обмежене транспортне сполучення до Івано-Франківської області через запроваджений карантин «червоної зони».
Прокурор повідомив, що явку свідка працівника поліції ОСОБА_8 не вдалося забезпечити, оскільки останній бере участь у викритті злочинів, що є важливішим, ніж явка до суду, як повідомив, з його слів, керівник поліції.
Сторони не наполягали на допиті вказаних вище свідків і не заперечили щодо продовження розгляду справи.
22.03.2021 продовжено розгляд справи. Суд вийшов до нарадчої кімнати до 23.03.2021.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ
Захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 стверджує, що:
- з моменту набрання вироком законної сили минуло більше п`яти років;
- за період з 20.09.2011 по 22.09.2020 ОСОБА_6 не вчинив жодного нового злочину;
- ОСОБА_6 , жодним чином не ухилявся від відбування покарання, що підтверджується:
1.отриманням ним особисто 29.10.2012 безпосередньо у Яремчанському міському суді Івано-Франківської області копії ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012, що підтверджується відміткою, проставленою відповідальним працівником суду на останній сторінці ухвали;
2.від`їздом ним до Одеси залізничним транспортом і лише наприкінці листопада 2012 року;
3.користуванням документами, що посвідчують його особу. Документи не змінювалися. Останній завжди пред`являв їх працівникам поліції при встановленні його особи; ним не було змінено зовнішності;
4.залишенням даних щодо місця свого проживання та роботи, номеру мобільного телефону рідним в смт. Делятин, а саме: своїй рідній сестрі ОСОБА_9 , її чоловікові ОСОБА_10 , брату його матері ОСОБА_12 . Про місце його роботи було також відомо його батьку ОСОБА_13 , та його зведеному брату ОСОБА_11 , який зареєстрований у селищі Ворохта, однак фактично мешкає у АДРЕСА_4 . Останній разом з ОСОБА_6 працював у м. Одеса та проживав із ним за однією і тією ж адресою, вказаною вище. ОСОБА_11 часто навідувався до місця свого проживання та теж підтримував зв`язок із рідними.
5.Постійним проживання (більше восьми років) за однією ж адресою: АДРЕСА_4 , що розташована за двісті метрів від слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області (м. Одеса, проспект Шевченка, 8 г), повз яке він проходив кожного дня.
6.Вільним та безперешкодним користуванням громадським транспортом. Він регулярно ходив на роботу.
Однак за період з 12.10.2012 по 22.09.2020 ніхто з працівників правоохоронних органів не розшукували його ні за фактичним місцем проживання ( АДРЕСА_3 ), ні за адресою його реєстрації ( АДРЕСА_1 ). Також протягом восьми років уповноважені особи навіть не відібрали пояснення з приводу місцязнаходження ОСОБА_6 у його рідної сестри ОСОБА_9 , її чоловіка ОСОБА_10 та зведеного брата ОСОБА_6 ОСОБА_11 , з яким засуджений ОСОБА_6 проживав та працював. Вказаним особам були відомі дані про місцезнаходження та контактні дані ОСОБА_6 і у випадку належного розшуку встановити їх не становило жодних зусиль. Ніхто ОСОБА_6 не дзвонив та не приходив до членів родини та інших родичів ОСОБА_6 додому, ніхто не цікавився його місцезнаходженням.
Адвокат ОСОБА_5 звертає увагу, що тільки 12.01.2013, тобто через три місяці з дня винесення ухвали Апеляційним судом Івано-Франківської області від 12.10.2012, Надвірнянським ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 було оголошено в розшук. Останній не знав, що він перебував у розшуці, а йому, як адвокату, стало відомо про це тільки під час надання правової допомоги.
Вважає, що причиною несвоєчасного виконання вироку є не умисні дії чи бездіяльність ОСОБА_6 , а недбалість уповноважених органів державної влади. Адже навіть після оголошення його у розшук, жодних реальних заходів, спрямованих на встановлення місцязнаходження ОСОБА_6 не було здійснено.

Засуджений ОСОБА_6 .

Засуджений ОСОБА_6 суду пояснив, що після оголошення Ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012, він поїхав додому. Адвокат запевний його, що вони оскаржуватимуть це рішення, і воно не є ще остаточним. Вдома він чекав на те, що його має забрати поліція, оскільки саме так було першого разу, коли йому обирали запобіжний захід у виді тримання під вартою. Він не знав, куди йому треба йти, щоб його взяли під варту, тому чекав вдома. Наприкінці листопада він вирішив поїхати до Одеси, щоб працювати, оскільки були відсутні кошти на життя. В Одеській області проживає його батько. Там він заробляв собі на життя тим, що робив ремонти у будинках. Однак, перед від`їздом всі свої контакти залишив рідним, щоб на випадок, коли його будуть шукати, повідомити його та працівників поліції. До Одеси він поїхав поїздом, купляв квиток та пред`являв паспорт під час посадки. По місту Одеса він пересувався вільно. За цей період декілька разів поліція перевіряла його особу, він пред`являв паспорт. Жодних зауважень від них не поступало. В Одесі він проживав разом зі своїм братом ОСОБА_11 за постійною адресою: АДРЕСА_4 . Адресу місця проживання не змінював. Ввесь час спілкувався з родичами. Однак, ніколи його ніхто не повідомляв, що його розшукують.
22.09.2020 його було затримано та роз`яснено, що причиною затримання є ухилення від відбування вироку суду.
На даний час він відбуває покарання у Коломийській виправній колонії (№41).
Зазначив, що дуже шкодує про те, що вчинив майже десять років тому, адже це поламало його життя. Просив суд, якщо є законні підстави, звільнити його від відбування покарання, оскільки він не ухилявся від його відбування. Запевнив, що не вчиняв жодних інших злочинів та адміністративних правопорушень.

Прокурор
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що:
- ОСОБА_6 ухилявся від виконання вироку суду. Це підтверджується тим, що останній був оголошений у розшук.
Повідомив, що матеріали розшукової справи неможливо надати суду для огляду, оскільки, інформація, яка у них міститься є конфіденційною, охороняється Законом. І ні суд, ні прокуратура не мають права її оглядати та посилатися на документи, які у ній містяться як на докази.
Просив відмовити у задоволенні клопотання.
ПОЗИЦІЯ СУДУ
Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , позицію прокурора, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у своїй сукупності та співставленні, суд дійшов таких висновків.
Статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, зокрема, у відповідності до п. 14 ч. 1 цієї статті судом вирішуються питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно з 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Захисник засудженого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012.
Положеннями Кримінального кодексу України передбачається звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Відповідно до статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;
3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;
5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
У відповідності до ч. 3 ст. 80 КПК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, а згідно з ч. 4 ст. 80 КПК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.
Таким чином, аналіз вищезазначених положень законодавства свідчить про те, що обгрунтованою підставою звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є доведеність трьох критеріїв:
1) закінчення певного проміжку часу, визначеного законодавством, для певного виду кримінального правопорушення, з дня набрання вироком законної сили і до початку його виконання;
2) засуджений не ухилявся від відбування покарання;
3) засуджений не вчинив новий злочин до закінчення строків, визначених законодавством для певного виду злочину, сплив яких є підставою для звільнення його від відбування покарання.
Суд вважає, що подане адвокатом ОСОБА_5 клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за давністю виконання обвинувального вироку, слід розглянути в контексті ретельного аналізу і дослідження наявності всіх трьох критеріїв, що у сукупності можуть свідчити про наявність підстав звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.
Вказане узгоджується і з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24 грудня 2015 року по справі № 5-324кс15, а саме, Верховний Суд України звертає увагу, що застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Судом встановлено, що вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України та засуджено до п`яти років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.12.2011 вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 змінено. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На ОСОБА_6 . Ухвалою суду покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід скасовано та звільнено його з під варти.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 21.06.2021 ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.12.2011 скасована та справа направлена на новий апеляційний розгляд.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012 вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 залишено без змін.
Ухвала суду набрала законної сили 12.10.2012.
Однак, вирок суду не виконувався до 22.09.2020. ОСОБА_6 під варту не було взято.
У ході судового розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_6 почав відбувати покарання за вказаним вироком суду лише з 22.09.2020, що підтверджується: поясненнями ОСОБА_6 , наданими у судовому засіданні; протоколом затримання особи, засудженої за вчинення злочину від 22.09.2020, позицією прокурора, який не заперечив самого факту невиконання вироку суду та відбування покарання ОСОБА_6 з 22.09.2020, та зазначив, що очевидно мали місце дисциплінарні порушення з боку окремих уповноважених осіб.

Факт невиконання вироку суду протягом тривалого часу підтверджується також і письмовими матеріалами кримінальної справи № 1-77/11 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (а.с. 68-109).
Як вбачається, Яремчанський міський суд Івано-Франківської області 23.10.2012 направив розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, дві копії вироку від 20.09.2011 та дві копії ухвали колегії судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012 на засудженого ОСОБА_6 начальнику Надвірнянського РВ УМВС для виконання. Однак, письмове підтвердження про прийняття вироку до виконання Судом не було отримано ні станом на 10.12.2012, ні станом на 06.02.2013, ні станом на 23.08.2013, про що свідчать неодноразові запити Яремчанського міського суду до уповноважених органів з проханням повідомити про прийняття вироку до виконання (листи № 7505/12вих від 12.12.2012, а.с. 68; 649/13вих від 08.02.2013, а.с. 73; 4192/13вих від 23.08.2013, а.с. 74.
Судовий контроль за ходом виконання вироку і факт не виконання вироку суду до 22.09.2020 підтверджується також численними зверненнями Яремчанського міського суду до уповноважених осіб, зокрема, № 4615 від 13.10.2014 (а.с.78), № 2999/15вих від 18.06.2015 (а.с. 82), № 1-77/2011/5072/2016 від 21.10.2016 (а.с. 84); № 1-77/2011/45/2017 від 24.01.2017 (а.с. 91); 1-77/2011/790/2018 від 05.02.2018 (а.с. 99), № 1-77/2011/10034/2019 від 25.11.2019 (а.с. 106) і відповідно відповідями уповноважених осіб на вказані звернення № 10293 від 31.10.2014 (а.с. 80), № 6606 від 08.07.2015 (а.с. 83), № 9799/108/50/03 від 15.11.2016 (а.с. 85), № 956/108/50/01 від 02.02.2017 (а.с. 92), № 484/108/50/03 від 13.02.2018 (а.с. 100); № 10339/108/50 від 06.12.2019 (а.с. 107) тощо.
Таким чином, доведено, що вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011, який залишений в силі Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.10.2012 не виконувався з 12.10.2012 по 22.09.2020 (по час фактичного затримання ОСОБА_6 ).

Щодо спливу строку давності виконання обвинувального вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011.

Судом встановлено, що вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України та засуджено до п`яти років позбавлення волі.
Таким чином, останній обвинувачувався та був засуджений за вчинення злочинів, один з яких відносився до тяжких.
У відповідності до статті 80 КК України особа, засуджена до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років.
В ході судового розгляду встановлено, що у зв`язку із апеляційним та касаційним оскарженням і повторним апеляційним переглядом вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011 набув статусу остаточного 12.10.2012.
Однак, з 12.10.2012 року до 22.09.2020 не виконувався.
З 22.09.2020 ОСОБА_6 почав відбувати покарання за вказаним вироком суду.
Таким чином, з моменту набрання вироком законної сили і до моменту відбування покарання пройшло фактично 8 років.
Цього факту не заперечили сторони кримінального провадження.
Таким чином, з огляду на те, що з моменту набрання вироком законної сили пройшло фактично 8 років, і з цим погодилися сторони кримінального провадження, строк давності виконання вироку за тяжкий злочин, визначений законодавством у п`ять років минув.

Однак, суд вважає, що встановлення цієї підстави не є достатнім для звільнення особи від відбування покарання. Необхідно встановити наявність двох наступних критеріїв, а саме: чи не ухилявся засуджений ОСОБА_6 від відбування покарання, та чи не вчинив він нового злочину до закінчення п`яти років з моменту набрання вироком законної сили, тобто до 12.10.2017.

Частиною третьою статті 80 КПК України передбачено, що якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, перебіг давності зупиняється.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України у справі № 5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Зокрема, Верховний Суд України зазначає, що роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

В рамках вказаного клопотання, суду не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_6 ухилявся від відбування покарання, отже перебіг давності не зупинявся, а вирок суду не було виконано до 22.09.2020 року.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 перебував у розшуці, не може бути належним, єдиним і беззаперечним доказом того, що останній ухилявся від відбування покарання, тим більше, що на підтвердження цього прокурором не надано жодного доказу.

Повідомлення Начальника Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, які містяться у матеріалах кримінальної справи № 1-77/11 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України відносно того, що ОСОБА_6 оголошено в державний розшук та заведено ОРС категорії «Розшук» № 9/13/2013 від 12.03.2013 (а.с. 85, 92, 95) не є належними доказами підтвердження факту ухилення засудженим відбування покарання, оскільки мають лише інформативний характер і не містять інформації, що стало підставою для оголошення ОСОБА_6 в розшук, а також про дії уповноважених осіб, які ними вживалися для встановлення місцязнаходження останнього. Зазначені докази є похідними від первісних, а первинні докази, які і стали підставою написання таких повідомлень суду не надано.

Також, суду не були надані сторонами провадження будь-які відомості, які б підтверджували той факт, що протягом періоду перебігу строків давності виконання вироку ОСОБА_6 було вчинено новий злочин, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що строк давності для звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, перервано не було.

У судовому засіданні також було встановлено, що ОСОБА_6 не змінював документи, які посвідчують його особу. Прокурор вказане підтвердив.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Неприпустимими є перекладання стороною обвинувачення на суд свого процесуального обов`язку щодо доказування обставин, на які вона посилається, заперечуючи доводи клопотання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в Ухвалі від 12 вересня 2019 року по справі № № 754/15398/17 заначив, що за загальним розумінням застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності злочину та особи, яка його вчинила, внаслідок спливу певного проміжку часу, що істотно позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим для суду, окрім встановленої заборони у частині 5 вказаної статті на застосування давності у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи все зазначене вище, суд, дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_5 є підставним та його слід задовольнити, а ОСОБА_6 необхідно звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Крім того, Суд звертає увагу, що предметом розгляду даного клопотання не є встановлення наявності чи відсутності бездіяльності уповноважених органів щодо виконання вироку, а також правомірності/неправомірності затримання ОСОБА_6 , тому суд не надає їм оцінку. Кримінальним процесуальним законодавством передбачений інший порядок розгляду таких питань.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 372, 376, 537, 539, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі, призначеного вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2011, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти негайно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1