КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2021 задоволено клопотання слідчого слідчого відділення ВП на СЗТ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжній захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком 60 днів.

Ухвалено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 рахувати з 13 год. 00 хв. 23.02.2021.
Визначено, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 закінчується о 13 год. 00 хв. 23.04.2021.
Розмір застави визначено у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45400,00 гривень у національній грошовій одиниці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: з`являтися за кожною вимогою до слідчого відділення ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську місцеву прокуратуру № 9.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної карги захисник зазначала, що 23.02.2021 слідчим суддею, в порушення вимог ч. 1 ст. 196 КПК України, оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, без належного вмотивування підстав застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді було призначено на 01.03.2021 о 16 год. 45 хв., тобто, вже після спливу встановленого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України строку на оскарження.
09.03.2021 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник вказувала на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є необґрунтованою.
В доданих до клопотання матеріалах відсутні належні, достовірні та допустимі докази, які вказують на причетність останнього до інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема свідки та потерпілий прямо не вказують на ОСОБА_7 як особу, яка вчинила крадіжку майна потерпілого.
Протокол огляду місця події від 10.02.2021 фактично не є протоколом вказаної слідчої дії, оскільки її проведено в кабінеті дізнавача лише через три дні після вчинення кримінального правопорушення та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, а також зазначений протокол не містить підпису ОСОБА_7 чи вказівки на відмову від підпису, у зв`язку з чим не відповідає вимогам ст. 104 КПК України.
Також не відповідає вимогам ст. ст. 228, 231 КПК України протокол пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 19.02.2021, який начебто серед осіб на фотознімках впізнав підозрюваного, оскільки попередньо свідок не був допитаний про зовнішній вигляд і прикмети особи, яка підлягає впізнанню, однак, вже під час слідчої дії впізнав ОСОБА_7 за рисами обличчя, контуром росту волосся, формою очей, брів, носу та губ. При цьому, згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 12.02.2021, останній повідомив, що побачив особу, яка вчинила крадіжку лише на відеозаписі з камер спостереження, на якому особа знаходиться в захисній масці, з капюшоном на голові, на думку захисника, даний протокол також є недопустимим доказом.
Крім того, не можуть бути джерелами доказів протокол допиту підозрюваного від 19.02.2021 та протокол перегляду відеозапису за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 19.02.2021, оскільки суд не вправі обґрунтовувати свої висновки показаннями наданими слідчому чи прокурору.
Апелянт зазначала, що в доданих до клопотання матеріалах відсутні будь-які підтвердження реального існування наведених стороною обвинувачення ризиків, а прокурором під час розгляду клопотання дані ризики у судовому засіданні не оголошувалися та не обґрунтовувалися.

Слідчим суддею належним чином не обґрунтовано наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, та не взято до уваги те, що ОСОБА_7 інкримінується кримінальне правопорушення, яке не є тяжким, та останній упродовж всього досудового розслідування кримінального провадження з`являвся за кожним викликом сторони обвинувачення.
На думку захисника, безпідставним є посилання органу досудового розслідування та слідчого судді на наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки жодних документальних підтверджень вчинення підозрюваним у минулому таких дій або даних про особу, які б могли підтвердити його протиправну поведінку, органом досудового розслідування не надано та не досліджено.
Оскаржувана ухвала містить лише посилання на наявність ризику продовження вчинення злочинів за відсутності належних обґрунтувань та підтвердження існування такого ризику відповідними доказами.
Також, слідчим суддею помилково вказано про відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, майна та постійного місця проживання, що спростовується клопотанням слідчого.
Захисник вважала, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю та сестрою, а також підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.

Крім того, слідчим суддею при визначенні розміру застави не враховано майновий стан ОСОБА_7 , який не дозволяє внести заставу в розмірі, визначеному оскаржуваною ухвалою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а також пояснив, що 26.02.2021 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділення ВП на СЗТ ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000054, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

19.02.2021 о 15 год. 02 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

22.02.2021 слідчий слідчого відділення ВП на СЗТ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі не менше 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2021 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжній захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком 60 днів.

Ухвалено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 рахувати з 13 год. 00 хв. 23.02.2021.
Визначено, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 закінчується о 13 год. 00 хв. 23.04.2021.
Розмір застави визначено у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45400,00 гривень у національній грошовій одиниці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: з`являтися за кожною вимогою до слідчого відділення ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську місцеву прокуратуру № 9.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, відсутність у нього сталих соціальних зв`язків та легального джерела доходу, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400,00 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про те, що 23.02.2021 слідчим суддею оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, без належного вмотивування щодо підстав застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Відповідно до даних журналу судового засідання, у судовому засіданні 23.02.2021 слідчим суддею, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, оголошено резолютивну частину ухвали, із повідомленням учасників судового провадження про те, що оголошення повного тексту ухвали відбудеться 01.03.2021 о 16 год. 45 хв.

Згідно журналу судового засідання від 01.03.2021 (а.с. 60), о 16 год. 45 хв. слідчим суддею оголошено повний текст ухвали.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу містить відомості, передбачені ч. 1 ст. 196 КПК України, та відповідає вимогам ст. 372 КПК України, а тому доводи апеляції у цій частині є необґрунтованими.
Посилання захисника на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на відсутність у долучених до клопотання слідчого належних та допустимих доказів, які вказують на причетність останнього до інкримінованого йому кримінального правопорушення, неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема протоколу огляду місця події від 10.02.2021, протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 19.02.2021 та протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 12.02.2021, є передчасними.

Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Твердження захисника про те, що слідчим суддею не отримано безпосередніх пояснень від підозрюваного в судовому засіданні, є безпідставними, оскільки, у відповідності до положень ч. 4 ст. 193 КПК України, дослідження будь-яких матеріалів під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є правом слідчого судді, а не його обов`язком.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю та сестрою, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями про завідомо непомірний розмір визначеної слідчим суддею застави, є необґрунтованим, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава саме у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400,00 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3