Провадження №11-сс/801/493/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615 від 28.06.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чулим, Здвинського району, Новосибірської області, Росії , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше судимої:

26.09.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 296 КК України до арешту терміном 5 місяців;
21.11.2014 Вінницьким міським судом за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 130, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі терміном на 2 роки, відповідно до ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
10.12.2015 Вінницьким міським судом за ч.2 ст. 345, ст.71 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
підозрюваної: ОСОБА_7
в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 23-50 год. 28.06.2021 р. до 23-50 год. 26.08.2021 р.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що 28.06.2021 в період часу з 11 години 00 хвилин по 11 годин 20 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на відпочинку біля озера «Кулик», що розташоване по вулиці Чехова м. Вінниці, в стані алкогольного сп`яніння, де розпивала спиртне із своїми знайомими, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Під час чого, внаслідок конфлікту на побутовому грунті, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виникла сварка, яка переросла у штовханину. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . ОСОБА_7 маючи особисту неприязнь до ОСОБА_11 , з метою реалізації умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання наслідків, схопила зі покривала металевий ніж та умисно і цілеспрямовано нанесла один удар ОСОБА_11 в ділянку розташування життєво важливих органів, а саме в область черевної порожнини справа, від чого ОСОБА_11 впав, а ОСОБА_7 продовжила відпочинок.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 відповідно до довідки із медичної карти стаціонарного хворого № 13691 від 29.06.2021, ОСОБА_11 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді травматичного ушкодження печінки, внутрішньочеревної кровотечі, які відповідно до пункту 2.1.2 наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» є небезпечними для життя ушкодження, так як в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю; та відповідно до п.2.1.3.к відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, так як небезпечними для життя, є ушкодження живота, котрі проникли в черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів..

Захисник ОСОБА_12 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 року та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 мотивовано тим, що згідно повідомлення про підозру ОСОБА_7 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Разом з тим, ні на час оголошення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, ні на час постановлення 30.06.2021 року слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу, стороною обвинувачення не зібрано та не представлено слідчому судді доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Тобто, стороною обвинувачення не доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Захисник звертає увагу, що наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України не доведена прокурором у судовому засіданні, в результаті чого висновки суду є необгрунтованими. У ОСОБА_7 не немає жодного мотиву переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілого та свідків.
Крім того, при прийнятті судом рішення, всупереч вимогам п.4 ч.1 ст. 178 КПК України неправильно оцінено в сукупності всі дані щодо особи підозрюваної, не враховано, що ОСОБА_7 є громадянкою України, має середню освіту, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , до затримання працювала за цивільно-правовими угодами.
Захисник вважає, що судом при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не виконано обовязок розгляду можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів в порушення вимог ч.1 ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно до затримання не працювала, немає міцних соціальних зв`язків, тому суд вірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , який просив ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , підозрювану ОСОБА_7 , яка підтримала думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615 від 28.06.2021 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, повідомлення про підозру їй вручено 29.06.2021 року за ч.1 ст.121 КК України.
Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.
За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).
У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо, тому у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_12 щодо відсутності доказів, обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є необгрунтованими.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу
Приймаючи рішення щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваної ОСОБА_7 , яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, неодружена, не працює, що свідчить про відсутність у неї стійких соціальні зв`язків, та дійшов висновку, щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, коло яких на даний час встановлюється органом досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки підстави наведені у апеляційній скарзі захисника не спростовують висновки слідчого судді, щодо доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є непереконливими.
На підтвердження своїх доводів захисник не надав доказів, щодо наявності міцних соціальних зв`язків, щодо працевлаштування ОСОБА_7 .
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Приймаючи до уваги вищезазначене, перевіряючи законність та обгрунтованість рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 , вчиняючи кримінальне правопорушення, в скоєнні якого вона підозрюється, яке відноситься до тяжких злочинів, проявила самовпевненість у безкараності за свої вчинки, тому перебування її на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому унеможливить проведення слідчих дій.
За таких обставин, більш мякий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для предявлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя в дотримання вимог ч. 4 ст. 183 КПК України врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вчинено з застосуванням насильства та прийняв законне рішення про застосування запобіжного заходу без встановлення застави, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3