Дата документу 16.02.2021 Справа № 332/2009/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/662/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/2009/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на 60 днів, тобто до 01.04.2021 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив змінити щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Свої вимоги мотивував тим, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено вчинення ним кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тілесні ушкодження потерпілій він наніс ненавмисно, а заявлений потерпілою цивільний позов є необґрунтованим. Суд не врахував, що він одружений, має доньку та постійне місце проживання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Заводського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що встановлені у даному провадженні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким рішенням суду виходячи з наступного.

З наданих матеріалів вбачається, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК, за вчинення якого передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Проте надані матеріали провадження не містять в собі даних про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Про такі обставини не зазначено ні в оскаржуваній постанові, ні в клопотанні прокурора.

Отже виходячи з даних положень кримінального процесуального закону обвинувачений ОСОБА_7 не є особою, до якої відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. А тому за наведених обставин ухвалу суду не можна визнати законною, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . А тому колегія суддів, з огляду на наявність у даному провадженні підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, вважає за доцільне застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК, оскільки такий запобіжний захід є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження та він зможе запобігти встановленим у даній справі ризикам та повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19-00 години до 06-00 години наступного дня.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти у встановленому порядку.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) не залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду в період часу з 19-00 години до 06-00 години наступного дня;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

3) прибувати за кожною вимогою до суду;

4) утримуватися від спілкування з будь-яким свідком чи потерпілою в цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 01 квітня 2021 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання в частині звільнення ОСОБА_7 з-під варти.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4