Справа № 296/1373/21
УХВАЛА
Іменем України

05 березня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на цілодобовий домашній арешт в кримінальному провадженні №0000025, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або із визначенням застави в розмірі, передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з тих підстав, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому організованою групою, в особливо великих розмірах; ризики, які стали підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наразі не зменшилися та продовжують існувати. Так, наголосив, що підозрюваний під час його затримання намагався втекти та спричинив тілесні ушкодження двом оперативникам, що свідчить про наявність ризику переховування від слідства та суду. Також наразі тривають слідчі дії, призначено ряд експертиз, необхідно виділити матеріали кримінального провадження відносно іншої особи, тому існує ризик, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе чинити тиск на підозрюваних, свідків та інших фігурантів. Також прокурор не виключає можливості вчинення підозрюваним спроб знищити чи приховати речі чи інші докази, які мають значення для вирішення справи.

Захисник підтримав клопотання та просив його задовольнити. Послався на необгрунтованість підозри та вважає її такою, що складена виключно на припущеннях, оскільки до цього часу не доведено, що речовина, яку ніби-то збував його підзахисний, є психотропною; заперечив знайомство останнього з іншим підозрюваним ОСОБА_8 , а тому вважає завищеною правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зокрема вважає надуманою кваліфікуючу ознаку «вчинення дій організованою групою», а також вважає незаконною кваліфікуючу ознаку «особливо великі розміри», оскільки розмір речовини, яку ніби-то збув ОСОБА_4 0,06754г, що є невеликим розміром, а в інших інкримінованих епізодах розмір речовини взагалі не встановлений. Також заперечив стосовно доводів прокурора про спробу ОСОБА_4 втекти під час затримання та пояснив, що затримання відбулося у вихідний день неділю 10.01.2021, працівники поліції були у цивільному одязі та зі зброєю в руках, тому, коли вони наближалися до авто, у якому перебував ОСОБА_4 , останній прийняв їх за злочинців, які хочуть заволодіти його автомобілем, перелякався та почав втікати. Однак, на вимогу працівників ДПС на службовому авто він одразу зупинився і не чинив жодного опору. Крім того просив врахувати, що підозрюваний є військовослужбовцем та проходить службу в зоні ООС/АТО, позитивно характеризується за місцем служби, має міцні соціальні зв`язки одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2018 р.н., батьки підозрюваного також військовослужбовці, а батько має статус учасника бойових дій.

Таким чином захисник наголосив, що ризики за пп. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, жодним чином не доведені, слідчі дії в кримінальному провадженні проведені, наразі тривають лише процесуальні дії, на які підозрюваний впливати не має змоги, а оскільки всі сумніви щодо недоведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, просив задовольнити клопотання та змінити запобіжний захист, обраний до його підзахисного, на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт або із визначенням застави в розмірі, передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України.

Підозрюваний повністю підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя заслухав учасників судового розгляду, дослідив матеріали справи та приходить до висновку про наступне.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому, для вирішення питання про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує викладені в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), заява № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998VII). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), п. 61).

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Крім того, при вирішенні клопотання враховуються також і обставини, не висвітлені у ньому, однак встановлені в ході судового розгляду.

Слідчий суддя бере до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2018 р.н., є військовослужбовцем та проходить службу в АТО/ООС, його батьки також є військовослужбовцями, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного. Зазначені факти, на думку слідчого судді, можуть вважатись достатнім стримуючим фактором від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано, тому слідчий суддя вважає недоведеним ризик за п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що ризики, передбачені пп. 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не знайшли свого саме повного підтвердження під час розгляду клопотання. Так, з пояснень прокурора вбачається, що слідчі дії проведені, наразі тривають лише процесуальні дії, призначено ряд експертиз, за якими мають бути надані висновки, а також планується виділити матеріали кримінального провадження відносно іншої особи. На зазначені процесуальні дії підозрюваний впливати не має змоги, зворотнього прокурором не доведено.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує обгрунтованість підозри та тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а тому відмовляє в задоволенні клопотання в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Така позиція слідчого судді обгрунтована тим, що за ступенем процесуального примусу застава є менш суворим запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, і більш суворим, ніж всі інші запобіжні заходи; на відміну від останніх, які носять характер психічного примусу, застава являє собою ще й загрозу майнових втрат у випадку невиконання обвинуваченим зобов`язань, покладених на нього у зв`язку із застосуванням цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання та вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, в сумі 120000 гривень.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

В задоволенні клопотання в частині зміни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходи з тримання під вартою, що був застосований ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13.01.2021 року у справі №296/152/21, на домашній арешт відмовити.

Визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України в сумі 120000 гривень.

У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти, що застосована ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13.01.2021 року у справі №296/152/21, та покласти на нього такі обов`язки:

1. Прибувати до слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

4. Здати на зберігання слідчому свій закордонний паспорт та інші документи, які дають право на визд з території України.

5. Уникати спілкування з іншими підозрюваними або свідками по даній справі.

У різі не виконання вказаних вище обов`язків застава буде зверненна в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1