Справа № 524/7279/20
Провадження № 1-кс/524/779/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002940 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,-

В С ТА Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002940 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що в період часу з 22:00 год 27.10.2020 року по 08:30 годин 28.10.2020 року, за адресою: м. Кременчук вул. Першотравнева, біля б. 21/1, невстановлені особи незаконно заволоділи автомобілем марки "Toyota LAND CRUIZER 200", чорного кольору 2015 р.в.,д.н.з. НОМЕР_1 .
Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002940 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Слідчий вказує, що під час здійснення перегляду камер відеоспостереження по маршруту пересування автомобілю марки «Тойота Ленд Крузер », д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Маламівка Кременчуцького р-ну, на АЗС «BVS», о 02 год. 35 хв, було помічено автомобіль марки Subaru WRX STI, НОМЕР_2 , який зареєстровано за гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль з зазначеного місця почав здійснювати супроводження автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер », д.н.з. НОМЕР_1 . Також отримана інформація від оперативних працівників, що за кермом зазначеного автомобіля Subaru WRX STI, НОМЕР_2 , в ніч здійснення незаконного заволодіння, перебував мешканець м. Світловодська Кіровоградської області гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до записів з камер відеонагляду по місту Світловодськ, автомобіль "Toyota Land Cruiser 200" та Subaru WRX STI разом пересувалися по місту, та зникли з кола зору камер, але територію міста Світловодськ дані автомобілі не покидали.
У зв`язку з викладеним, у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ймовірним співучасником незаконного заволодіння автомобілем марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з. НОМЕР_1 .
13.03.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського р/с ОСОБА_8 від 16.02.2021 року (справа №524/7279/21 провадження № 1-кс/524/531/21) було проведено обшук автомобіля марки Subaru WRX STI, НОМЕР_2 , в ході якого було вилучено: автомобіль марки Subaru WRX STI, НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 .

Посилаючись на те, що зазначене майно має значення в кримінальному провадженні як речовий доказ, слідчий просить накласти арешт з метою забезпечення збереження майна та проведення необхідних слідчих дій.
Слідчий ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Володілець майна ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що слідчий суддя не надав дозволу на відшукання та вилучення автомобілю Subaru, якмй перебуває у користуванні ОСОБА_4 на підставі довіреності, виданої власником ОСОБА_7 , з 27.10.2020 року. Крім того, зазначили, що вилучений транспортний засіб не є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0002940 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 16.02.2021 року слідчим, які здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля Subaru WRX STI, НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з. НОМЕР_1 , ключа запалення до вищевказаного автомобіля, чорнових записів.
Відповідно до протоколу обшуку від 13.03.2021 року слідчим ОСОБА_6 у ОСОБА_4 вилучено автомобіль марки Subaru WRX STI, АА 7602 КС VIN: НОМЕР_3 .
Постановою від 15 березня 2021 року слідчим ОСОБА_6 вказаним автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Як вбачається з клопотання про накладення арешту, слідчий посилається на те, що вказане у клопотанні майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, а відтак, з метою забезпечення його схоронності, виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно.
Положенням ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження порушено за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого - "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з. НОМЕР_1 .
Слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутні підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували факт того, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Також слідчим не доведено, що дане майно має відношення до вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, - є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Долучена до клопотання слідчого постанова про визнання майна речовим доказом від від 15.03.20221 рокує формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі "Беєлер проти Італії" N 33202/96, п. 107, рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04 ,п. 39).
Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Отже, суд приходить до висновку, що в ході розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, не доведено необхідність арешту такого майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Такі висновки суду узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі Смирнов проти Росії було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 168,170-173, 309, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002940 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, відмовити.

Майно, вилучене під час обшуку 13.03.2021 року, а саме: автомобіль марки Subaru WRX STI, НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 , повернути володільцю майна - ОСОБА_4 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1