Справа №:755/7997/21
Провадження №: 1-кс/755/2204/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника- адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0001492 від 14.05.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
У С Т А Н О В И В:
17 травня 2021 року у провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001492, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2021, ОСОБА_5 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно 10.05.2021 через мережу Інтернет познайомилася із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовилися про зустріч з метою спільного відпочинку, до якої долучилась ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що раніше була знайома із ОСОБА_5 . В подальшому, 12.05.2021 приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , зустрівшись із потерпілим ОСОБА_7 , направились до місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де разом вживали алкогольні напої.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21 год. 00 хв. 12 травня 2021 року, у ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 13.05.2021 приблизно о 04 год. 00 хв., ОСОБА_5 дочекалася сприятливих умов для вчинення злочину, а саме - поганого самопочуття та розгубленості потерпілого через вживання алкогольних напоїв, розподіливши між собою ролі, стали діяти за спільним умислом. ОСОБА_5 повідомила потерпілого, що йде за цигарками на двір та вийшла з приміщення квартири, а потерпілий перебував у кухонній кімнаті. Продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 через деякий час повернулася до квартири потерпілого у супроводі двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб чоловічої статі, які без наданої згоди власника квартири проникли до приміщення квартири та один з яких наблизився до ОСОБА_7 , нанісши йому декілька ударів у область обличчя та тулуба, подолавши цим самим волю до супротиву останнього.

Після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі затягнула до іншої кімнати квартири потерпілого та завдала ще декілька ударів потерпілому у область голови і тулубу та, діставши з кишені потерпілого належний йому мобільний телефон марки «Айфон 10Р», за допомогою функції «Фейс-айді» розблокувала телефон шляхом піднесення його до обличчя потерпілого. Далі невстановлена особа, маючи доступ до мобільного телефону потерпілого, увійшовши в додаток «Монобанк», здійснила банківську транзакцію на суму 900 грн. невстановленій особі.

В подальшому ОСОБА_5 та дві невстановлені особи чоловічої статі, маючи загальний злочинний умисел, з корисливих спонукань, усунувши всі перешкоди для реалізації своєї мети, стали обстежувати всі приміщення квартири потерпілого з метою відшукання цінного майна та грошових коштів.

Завершуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи чоловічої статі, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , відкрито викрали майно потерпілого, а саме: мобільний телефон марки «Хуавей GR5 KII-L21) ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 5000 грн.; мобільний телефон марки «Редмі Ноут 7», ІМЕІ1: НОМЕР_3 ІМЕІ2: НОМЕР_4 вартістю 10000 грн.; шкіряну чорну сумку вартістю 500 грн., у якій знаходились: грошові кошти у сумі 1500 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Джилі М-грант» д.н.з. НОМЕР_5 , дві банківські картки «Приватбанк», банківська картка «Монобанк», банківська картка «А-банк», банківська картка «Укрсіббанк», ключ від автомобіля. В подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи чоловічої статі покинули місце злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи чоловічої статі завдали матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 17 000 грн.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваній, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, адже усвідомлює можливе покарання у вигляді позбавлення волі, тому може вчинити спроби уникнути кримінальної відповідальності таким чином; сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває; чинити незаконний вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом вмовляння, погроз чи підкупу; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки непрацевлаштована, тобто офіційного доходу не має, та підозрюється у вчиненні саме майнового злочину. Також, на думку органу досудового розслідування, підозрювана може перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, в тому числі не прибувати за викликом слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_4 зазначили, що зі змістом підозри ОСОБА_5 погоджується частково, проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем знаходження хостелу «777», де остання проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_5 .
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної та її захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001492, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

14 травня 2021 року ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України.

15 травня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті. (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_5 умисно вчинила дії, передбачені ч. 3 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами проведених слідчих дій, зокрема, огляду місця події, допиту потерпілого, підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, особу підозрюваної, її вік, сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище, стійкість соціальних зв`язків та доходить висновку, що докази та конкретні обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки наразі встановлені не всі учасники скоєння кримінального правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-які речі, що мають значення для кримінального провадження, враховуючи, що на даній стадії досудового розслідування відшукані не всі речі та грошові кошти, що були викрадені у потерпілого.

Водночас заявлені слідчим ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя вважає не обґрунтованими та малоймовірними, оскільки слідчим суддею береться до уваги процесуальна поведінка підозрюваної після затримання у порядку ст. 208 КПК України та подальшого звільнення, впродовж строку досудового розслідування від правоохоронних органів не переховувалась, добровільно прибула до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу та належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки. Тому ці зазначені слідчим ризики слідчий суддя до уваги не бере.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Виходячи з конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваної, яка має реєстрацію та проживає у хостелі, незаміжня, непрацевлаштована, її вік, належну процесуальну поведінку впродовж часу здійснення досудового розслідування, характер вчинення кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування, вважаю наявними підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту в нічний час доби, за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 до 07:00 наступного дня, поклавши на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, на два місяці, але в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на неї обов`язків.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:
- не відлучатися з Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання.
Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити до 14 липня 2021 року, включно, але не більше строку досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9