Справа № 357/3375/18
У Х В А Л А

11 серпня 2020 року колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у місті Біла Церква Київської області клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати жиитло в певний період доби у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати жиитло в певний період доби у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

В ході судового розгляду, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати жиитло в певний період доби у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 та обвинувачениймельник ОСОБА_8 підтримали клопотання посилаючись на зазначені в клопотанні обставини.
Прокурор ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу просив відмовити.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 враховуючи думку інших учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Статтею 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2017 року, щодо Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичнепродовженнястроків тримання під вартою суперечитьКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованимипосилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особистунедоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовленегарантіями явки в судове засідання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи буларозумноютривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожнійконкретній справі з урахуваннямконкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитисьвиправданимлише за наявностіконкретнихознак того, що цього вимагаютьсправжніінтересисуспільства, які, незважаючи на існуванняпрезумпціїневинуватості, переважаютьінтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вирішуючи питання доцільностіпродовження тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з положень ст.ст.177,178,183 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи приходить до висновку, що обранийобвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжуватинедоцільно та вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт, який забезпечитьвиконанняобовязківобвинуваченими, належнупроцесуальнуповедінку, підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінюєсуспільнунебезпечність кримінального правопорушення, якеінкримінуєтьсяобвинуваченому, особи обвинуваченого.

Обвинуваченийз 26 серпня 2019 року, перебуває під вартою.

Зважаючи на ті обставини, що слідчим за час перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою не було проведено жодних процесуальних дій, крім тих які були вже проведенні під час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що не має подальшої необхідності тримати обвинуваченого під вартою.

Суд враховуючи зазначені обставини вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, оскільки не має підстав вважати, що перебуваючи на волі він буде незаконно впливати на потерпілого, свідків або переховуватись від суду приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання доведенимризикам.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороніпідозрюваному залишатижитлоцілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.
Ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 неодноразово продовжувався. Останній раз ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської обалсті від 06.07.2020 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 0309.2020 року.
Відповідно до ст. 183 ч. І КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При судовому розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особистунедоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Також, зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичнепродовженнястроків тримання під вартою суперечитьКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованимипосилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особистунедоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовленегарантіями явки в судове засідання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи буларозумноютривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожнійконкретній справі з урахуваннямконкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитисьвиправданимлише за наявностіконкретнихознак того, що цього вимагаютьсправжніінтересисуспільства, які, незважаючи на існуванняпрезумпціїневинуватості, переважаютьінтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з положень ст.ст.177,178,183 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт, який забезпечить виконання обовязків обвинуваченими, належну процесуальну поведінку, підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особи обвинуваченого.

Обвинувачений з 20 жовтня 2017 року, перебуває під вартою.

Суд враховуючи зазначені обставини вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, оскільки не має підстав вважати, що перебуваючи на волі він буде незаконно впливати на свідків у крмінальному провадженні, а тому приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забаороною захлишати житло в певний період доби буде достатнім для запобігання доведеним ризикам.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 довготривалий термін знаходиться під вартою, а на даний момент кримінальне провадження розглядається по суті, та ще не завершується розглядом , що не залежить від суду.
Окрім того за наявності місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби, що також унеможливить скоювання інших злочинів обвинуваченим, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України, на даний час не може запобігтиризикам, які на даний час мають місце, а саме: незаконноно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якоїзастосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не нього обов`язань, використовувати електроннізасоби контролю.
Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 визначається судом до 11.10.2020 року.
Керуючись ст.62 Конституції України, ст.5, 6 Європейськоїконвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст. 31, 176-178, 181, 194, 331, 350, 371, КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати жиитло в певний період доби у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України задовольнити.

Змінити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби, строком до двох місяців, тобто до 11 жовтня 2020 року, включно.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом строку дії домашнього арешту залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 20:00 год. до 07:00 год..

Вважати, що термін дії ухвали - до 11.10.2020 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися, із місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 20:00 год. до 07:00 год без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий егайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Судове засідання по кримінальному за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України відкласти до 17 вересня 2020 року до 09 год. 30 хв.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13 серпня 2020 року о 08 годині 15 хвилин.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3