ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа суду 1-ї інстанції № 640/9867/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження №11-кп/818/363/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання:
-за ч.2 ст. 125 КК України у виді 240 годин громадських робіт;
-за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2017 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 15.08.2018 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2017 року змінено. Звільнено ОСОБА_7 на підставі п.5 ст. 74, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності від призначеного покарання засудженому на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт тривалістю 240 годин.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2019 року за поданням Індустріального районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції щодо уточнення адреси проживання засудженого, вирок Київського районного суду м. Харкова уточнено в частині місця проживання засудженого ОСОБА_7 , а саме зазначено місце проживання - АДРЕСА_1 .
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.08.2019 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2019 року залишено без змін.

12.06.2019 року до Київського районного суду м.Харков надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання.

Не погодившись з ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2020 року, засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України. Визнати ОСОБА_7 таким, що не має судимості відповідно до ч. 2 ст. 90 КК України. Зобов`язати головне управління державної міграційної служби України в Харківській області повернути йому закордонний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, засуджений зазначає, що він не ухилявся від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року, який набрав чинності 23.05.2017 року; судом першої інстанції невірно встановлено початок строку відбуття покарання на вищезазначеним вирок, а саме з 20.08.2019 року; починаючи з 24.07.2017 р. по 20.08.2019 рік, суд та відділи з питань пробації не могли визначитися де ОСОБА_7 повинен був виконувати покарання, тобто не з його вини, у зв`язку з чим до нього підлягають застосуванню положення ст.ст.80, 90 КК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який вважав необхідним залишити без змін ухвалу районного суду та відмовити в задоволенні поданої апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відмовляючи засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, суд першої інстанції помилково встановив, що строк відбування покарання у виді громадських робіт засудженим ОСОБА_7 необхідно обчислювати з 20.08.2019 року (з дати постановлення ухвали Харківського апеляційного суду від 20.08.2019 року про залишення без змін рішення місцевого суду щодо встановлення місця проживання засудженого, за яким останній повинен відбувати покарання).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
У відповідності до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Згідно норм ст. 532 КПК України, вирок суду першої інстанції набирає чинності з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року набрав чинності 23.05.2017 року, тобто після його перегляду в апеляційному порядку.
Постановою Верховного суду від 15.08.2018 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2017 року змінено. Звільнено ОСОБА_7 на підставі п.5 ст. 74, ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності від призначеного покарання засудженому на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та визначено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт тривалістю 240 годин.
Відповідно до ч.4 ст.36 КВК України, судове рішення приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.
Індустріальний районний сектор Харківського міського відділу з питань пробації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернувся до Київського районного суду з поданням про уточнення адреси проживання засудженого для можливості виконання вироку суду, посилались на те, що в вироку суду зазначено дві адреси місця проживання засудженого, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2019 року уточнено вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року в частині адреси проживання засудженого ОСОБА_7 , вказана адреса проживання АДРЕСА_1 (арк.128-129 т.4).
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.08.2019 року залишено без змін ухвала Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2019 року (арк.172-173 т.4).
Зазначені вище ухвали судів першої та апеляційної інстанції щодо уточнення адреси проживання засудженого не впливають на дату набрання чинності вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року.
Матеріали судового провадження також не містять даних, що засуджений ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року. Цих обставин також не навів прокурор під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.
Окрім цього, згідно відповіді від 26.06.2019 року за підписом начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центра пробації» в Харківській області ОСОБА_8 , засудженому ОСОБА_7 не видавалось направлення для відбудування покарання у виді громадських робіт, трудова дисципліна їм не порушується, ознаки ухилення від відбудування покарання у виді громохких робіт відсутні (арк.187 т.4).
За таких обставин, враховуючи положення п.1 ч.1 ст. 80 КК України та вищенаведені обставини, оскаржувану ухвалу належить скасувати, задовольнити заяву засудженого ОСОБА_7 , звільнивши його від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Разом з цим, засудженому ОСОБА_7 належить роз`яснити, що апеляційний суд не вирішує питання щодо повернення йому паспорту громадянина України для виїзду за кордон, оскільки ці обставини підлягають вирішенню в суді першої інстанції в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання скасувати.

Заяву ОСОБА_7 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді