ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 та захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 січня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002130, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Дніпропетровськ, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська

від 06 січня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тривалістю 44 дня, строком до 18 лютого 2021 року, з визначенням застави 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 147 550 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявлені слідчим та прокурором ризики знайшли своє підтвердження, клопотання слідчого є обґрунтованим, перебування підозрюваного під вартою на даній стадії провадження буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності та не буде свавільним. Крім того, слідчий суддя зазначив, що насильство, застосування якого інкримінується

ОСОБА_8 під час вчинення ймовірних хуліганських дій, не є тяжким, особливо жорстоким, небезпечним для оточуючих та/або таким, що має інші ознаки винятковості, а отже, не визначення альтернативного розміру застави за вказаних умов буде невиправдано свавільним заходом, а тому для підозрюваного слід передбачити альтернативний розмір застави.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення останньому розміру застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя безпідставно визначив розмір застави при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вчинено із застосуванням насильства. Вважає, що визначення такої несуттєвої суми застави нівелює можливість убезпечення ризикам, встановленим під час досудового розслідування, та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також виконати завдання кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що органу досудового розслідування на час повідомлення ОСОБА_8 про підозру достеменно було відомо про відсутність в його діях об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, адже ОСОБА_8 не використовував під час подій, які йому інкриміновано, жодного предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Зазначає, що в ухвалі слідчий суддя лише вказує про імовірність виникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, втім, доказів існування таких ризиків не наведено. Звертає увагу на те, що на утриманні

ОСОБА_8 знаходиться сім`я з малолітньою дитиною та матір, яка є інвалідом.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника та апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні
ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків або інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 18 грудня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що виразилося в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду від 06 грудня 2020 року, в ході якого було проведено огляд ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду від 06 грудня 2020 року, в ході якого було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 добровільно надав для огляду належні йому речі з РБК; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10 грудня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 грудня 2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 як особу, що 06 грудня 2020 року біля кафе Utka-Bar, що розташоване за адресою: м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 49, дерев`яною палицею завдавав йому тілесні ушкодження по різним частинам тіла; протоколом перегляду відеозапису від 10 грудня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 17 грудня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 грудня 2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 як особу, що
06 грудня 2020 року біля кафе Utka-Bar, що розташоване за адресою: м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 49, дерев`яною палицею завдавав йому тілесні ушкодження по різним частинам тіла; а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, злочин вчинено групою осіб із застосуванням насильства, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків або інших учасників кримінального провадження з метою зміни показів на його користь.
Крім того, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за останні три роки у чотирьох кримінальних провадженнях, зокрема, за ч.ч.1,4 ст.296, ч.2, ст.289, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, які скеровані до суду, в яких здійснюються на даний час відповідні судові провадження, а отже існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного, надання оцінку чому, відповідно кримінального процесуального законодавства, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.
Щодо посилання захисника на те, що на утриманні ОСОБА_8 знаходиться сім`я з малолітньою дитиною та матір, яка є інвалідом, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Що стосується доводів прокурора щодо визначення слідчим суддею несуттєвої суми застави, яка нівелює можливість убезпечення ризикам, встановленим під час досудового розслідування, апеляційний суд, враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, матеріальний стан останнього, та обставини кримінального правопорушення, вважає, що сума застави, яка визначена слідчим суддею, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг захисника та прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 та захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

06 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4