Справа № 333/2555/19
Провадження № 1-кп/333/128/20
УХВАЛА
Іменем України
07 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001175 від 10 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.04.2000 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-1 КК України;
- 13.06.2001 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 43 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2000 року та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. 28.02.2004 року звільнено з установи виконання покарань;
- 05.04.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. 11.09.2009 року звільнено з установи виконання покарань;
- 09.12.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 12.12.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць. 13.09.2013 звільнено умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 1 8 днів;
- 02.10.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. 21.07.2017 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 21.03.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на З роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України
Прокурором надано письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці у зв`язку з тим, що закінчується двохмісячний строк тримання під вартою обвинуваченого та існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування клопотання зазначено наступне.
Прокурор вважає, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, офіційно не працевлаштований, наявність вищевказаних ризиків та обставин, які свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Вказане клопотання підтримано прокурором у судовому засіданні.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів вищезазначеного кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, який ухвалою суду було продовжено строком на 60 днів.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у раз, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, санкцією яких передбачено покарання від 4 до 8 років.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
При цьому, суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.
Те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, як вважає суд, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, а також беручи до уваги відсутність на даний час даних про те, що з моменту обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу змінились обставини, що враховувалися при обранні, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою на цей час, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_4 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів, а саме до 06 жовтня 2020 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» арештний дім.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Повний текст ухвали буде складено та підписано 07 серпня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1