ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1894/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Вислухав доповідь судді, перевірив матеріали судового провадження судова колегія дійшла наступного висновку.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на нормах чинного та міжнародного законодавства.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачена ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
Зі змісту поданої захисником в інтересах підозрюваного скарги вбачається, що він оскаржує бездіяльність слідчого щодо неналежного виконання слідчим вимог ст. 221 КПК України, яка передбачає право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення. Відповідно до вимог зазначеної статті, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Аргументуючи право на звернення з такою скаргою, захисник посилається на п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідно до якого він має право на оскарження такої бездіяльності слідчого, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Проте, п. 1 ч. 1 статті 303 КПК України передбачає право на оскарження бездіяльності, рішення чи дій слідчого, прокурора строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Положеннями п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, можливість оскарження бездіяльності, що полягає у нездійсненні слідчим, прокурором інших процесуальних дій, які мають бути вчинені у визначений КПК України строк. Бездіяльність, яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, окремому оскарженню в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, не підлягає, як і часткове задоволення клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, так і відмови у його задоволенні. Зазначене обґрунтовується тим, що статтею 221 КПК України не встановлено чіткий строк, у який слідчим має бути надано для ознайомлення матеріали досудового розслідування. При цьому зазначено, що відповідно до вказаної статті 221 КПК України, слідчий, прокурор мають право надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Враховуючи вищевикладене, такі дії слідчого та таке процесуальне рішення слідчого не можуть бути оскаржені в порядку ст. 303 КПК України , а тому, враховуючи, що адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою всупереч вказаних положень закону, слідчий суддя законно і обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за його скаргою.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 не спростовують висновків суду, яким наведені підстави для відмови у відкритті провадження за його скаргою у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_10 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді