КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2020 задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованого та транснаціональною злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на матеріали кредитної справи за кредитним договором № 4 від 01.06.2010 та усі інші договори укладені в його забезпечення, де позичальником виступає ТОВ "АТЛ" (код ЄРДПОУ 14359319), шляхом заборони ТОВ "ФК "Форінт" (код ЄРДПОУ 40658146) відчуження (перепустку права вимоги шляхом укладення договорів купівлі-продажу), розпорядження та користування вказаними кредитним договором (правом вимоги).
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам КПК України.
Прокурор у клопотанні та слідчий суддя не надали визначення та не вказали, які саме документи є матеріалами кредитної справи за кредитним договором № 4 від 01.06.2010, та які сліди вчинення кримінального правопорушення такі матеріали на собі зберегли. При цьому, поняття матеріали кредитної справи не визначено законодавством України.
Крім того, КПК України не передбачено накладення арешту на документи, як вид доказу, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 3 ст. 132 КПК України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Оскаржувана ухвала не містить посилань на докази, які б свідчили про те, що власник майна набув його від підозрюваного, або його було набуто безоплатно, або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, та знав або повинен був і міг знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.
Захисник вважав, що ухвала слідчого судді ґрунтується виключно на викладених в клопотанні прокурора доводах та не містить будь-яких самостійних висновків, зроблених слідчим суддею на основі встановлених обставин.
Застосована слідчим суддею заборона у розпорядженні та користуванні кредитним договором доведена до відома ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" лише за 3 тижні після постановлення оскаржуваної ухвали, а саме 29.09.2020 під час вручення копії ухвали слідчого судді.
Крім того, оскаржувана ухвала не містить відомостей про те, в який спосіб заборона користування та розпорядження кредитним договором може та повинна бути виконана володільцем такого майна, а також, на думку апелянта, дана заборона не відповідає вимогам розумності.
Заборона ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" відчужувати (перепустку права вимоги шляхом укладення договорів купівлі-продажу), з врахуванням терміну "перепустку" є помилковою, та не може бути виконана. Дана заборона є не конкретизованою відносно права вимоги.
ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" набула право вимоги до боржника ТОВ "АТЛ" за кредитним договором № 4 від 01.06.2020 в результаті прилюдних торгів в системі "Прозоро" із застосуванням процедури аукціону, внаслідок укладення договору купівлі-продажу права вимоги та його виконання (оплати).
На думку апелянта, застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту кредитної справи є невиправданим.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні № 0000947, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000947, 09.10.2019 до реєстру внесено відомості про те, що ліквідатор ТОВ "АТЛ" ОСОБА_7 , перебуваючи у змові із службовими особами ТОВ "АТЛ-Автосервіс", ТОВ "ФК Форінт", Міністерства юстиції України, колишніми членами кредитного комітету АТ "ВТБ Банк", ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час здійснення процедури банкрутства, зловживаючи службовим становищем, заволоділи нерухомим майном вказаної юридичної особи, яке перебувало під заставою у Товариства "Хандлопекс" та АТ "ВТБ Банк", а також заволоділи грошовими коштами вказаної банківської установи в особливо великих розмірах.
Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 02.03.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000947 ряд документів, серед яких кредитний договір № 4 від 01.06.2010 та додаткові договори до нього, у тому числі іпотечні договори, договори застави та додаткові угоди (договори про розірвання) до таких кредитних, іпотечних та договорів застави: будь-які інші договори, які укладалися з ТОВ "АТЛ" (); висновки профільних підрозділів АТ "ВТБ Банк" () (юридичного, кредитного відділів та служби безпеки банку та інших) у яких досліджувалось питання надання кредиту ТОВ "АТЛ" (); протоколи засідання кредитного комітету та правління АТ "ВТБ Банк" (ЄДРІІОУ 14359319), де розглядалось питання з приводу надання ТОВ "АТЛ" () кредиту, і подальшу його пролонгацію, та (або) збільшення кредитної лінії; акти перевірок заставного (іпотечного) майна; документи, що подавались позичальниками, заставодавцем, поручителем, іпотекодавцем з метою отримання кредитів (заяви на отримання кредиту, заяви про надання кредиту, анкета-заява юридичної особи - позичальника, анкета-заява особи - поручителя, фінансові звіти позичальників та довідки про доходи, копії паспортів rpомадян України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера посадових осіб ТОВ "АТЛ" () та поручителів; висновки про вартість об`єктів незалежної оцінки, рецензії і т.д.); виписки руху грошових коштів по розрахункових рахунках (позичковий, поточний, по сплаті процентів та усіх інших), відкритих ТОВ "АТЛ" () у зв`язку із укладанням кредитних договорів; документів, які складались у зв`язку із відкриттям ТОВ "АТЛ" () таких рахунків (заяви про відкриття рахунків, картки із зразками підпису, договори банківських рахунків); меморіальні ордери; заявки на отримання готівки; листи ведення претензійної роботи; страхові поліси; розпорядження кредитного підрозділу на перерахування кредитних коштів, згідно із відповідною заявою позичальників; виписки із журналу реєстрації кредитних договорів, де зареєстровано кредитні договори; копія статуту АТ "ВТБ Банк" () чинна станом на 01.06.2010; копія Методики визначення ліміту на Позичальника/групу пов`язаних позичальників ВАТ "ВТБ "Банк", затвердженої рішенням правління ВАТ "ВТБ "Банк", (протокол № 143 від 27.11.2009); копія положення "Про кредитний комітет" чинний станом на 01.06.2010; особові справи та накази про призначення та звільнення членів кредитного комітету АГ "ВТБ Банк" () ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

02.09.2020 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованого та транснаціональною злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на матеріали кредитної справи за кредитним договором № 4 від 01.06.2010 та усі інші договори укладені в його забезпечення, де позичальником виступає ТОВ "АТЛ" (код ЄРДПОУ 14359319), шляхом заборони ТОВ "ФК "Форінт" (код ЄРДПОУ 40658146) відчуження (перепустку права вимоги шляхом укладення договорів купівлі-продажу), розпорядження та користування вказаними кредитним договором (правом вимоги).
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2020 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на матеріали кредитної справи за кредитним договором № 4 від 01.06.2010 та усі інші договори, укладені в його забезпечення, де позичальником виступає ТОВ "АТЛ" (код ЄРДПОУ 14359319), шляхом заборони ТОВ "ФК "Форінт" (код ЄРДПОУ 40658146) відчуження (перепустку права вимоги шляхом укладення договорів купівлі-продажу), розпорядження та користування вказаним кредитним договором (правом вимоги).
Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні з клопотанням, та слідчим суддею при розгляді клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і вид майна, що належить арештувати.
Дана норма закону вимагає від особи, яка звертається з клопотанням про арешт майна конкретизувати, яке саме майно підлягає арешту.
Звертаючись із клопотанням про арешт матеріалів кредитної справи за кредитним договором № 4 від 01.06.2010 та усіх інших договорів, укладених в його забезпечення, де позичальником виступає ТОВ "АТЛ", прокурор вдався до узагальненого опису документів (інших договорів, укладених в його забезпечення, де позичальником виступає ТОВ "АТЛ"), на які слід накласти арешт, не конкретизувавши перелік таких договорів, із зазначенням їх реквізитів, назви, дати укладення, сторін та суті таких договорів.
Вказані обставини позбавляють суд можливості встановити наявність підстав для накладення такого арешту, відношення невизначеного переліку документів до кримінального провадження та відповідність їх ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, а також оцінити ті обставини, які він зобов`язаний врахувати у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна.
На переконання колегії суддів, з урахуванням наведених обставин, прокурором не доведено необхідність та підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.
Наклавши арешт на матеріали кредитної справи, без визначення переліку та необхідних реквізитів документів, на які накладається арешт, слідчим суддею фактично створено передумови для поширення такого арешту на не визначений обсяг і перелік документів, що не відповідає меті та завданням арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, порушення вимог ст. ст. 171, 173 КПК України, прокурор в клопотанні та слідчий суддя в ухвалі не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Крім того, слідчим суддею допущені і інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, у відповідності ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.
Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.
У будь-якому випадку слідчий або прокурор повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.
Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" без повідомлення представників вказаного товариства, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.
Ухвала слідчого судді не містить належного обґрунтування, що розгляд клопотання у відсутності власника майна є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року, якою накладено арешт на матеріали кредитної справи за кредитним договором № 4 від 01.06.2010 та усі інші договори укладені в його забезпечення, де позичальником виступає ТОВ "АТЛ" (код ЄРДПОУ 14359319), шляхом заборони ТОВ "ФК "Форінт" (код ЄРДПОУ 40658146) відчуження (перепустку права вимоги шляхом укладення договорів купівлі-продажу), розпорядження та користування вказаними кредитним договором (правом вимоги), скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованого та транснаціональною злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

.