Справа № 597/1520/20
Провадження № 1-кп/597/100/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідавань за № 0000037 від 17.09.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта базова загальна середня, студента 4-го курсу ВП НУБіП України Заліщицький аграрний коледж ім.Є.Храпливого, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 року до Заліщицького районного суду в порядку ст.291 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 25.08.2020 року біля 2 години 30 хвилин він знаходився неподалік розважального закладу MATRIX, що за адресою: м.Заліщики вул.С.Бандери 66 Тернопільської області, де помітив на узбіччі ОСОБА_5 , який спав, та поряд із яким знаходився мобільний телефон синього кольору, марки Realme C2 RMX 1941 ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належав останньому. В той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, а саме: вищевказаного мобільного телефону. В подальшому ОСОБА_3 , переконавшись у непомітності своїх дій від ОСОБА_5 та відсутності сторонніх осіб, діючи умисно, таємно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення мобільного телефону, шляхом вільного доступу, бажаючи настання протиправних наслідків, таємно викрав належний останньому мобільний телефон, марки Realme C2 RMX 1941, синього кольору, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 1950 гривень 75 копійок.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

21.10.2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення згідно вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, згідно з умовами якої:

обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та відшкодував потерпілому заподіяні збитки;

сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 80 годин громадських робіт.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить затвердити угоду, в якій він беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, та призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 просить затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 та пояснив, що розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальних претензій. Матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, згідно з вимогами ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, спричиненої потерпілому, згідно ст.66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом. А, тому, суд вважає, що угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Суд також вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведеної судової товарознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст.318, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 21 жовтня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000037.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 жовтня 2020 року покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Речові докази у кримінальному провадженні: картонну коробку від мобільного телефону Realme C2 ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон Realme C2 ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які повернуті власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, вважати переданими за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 6/1-937/20 від 23.09.2020 року у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1