КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Солом`янським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження №0008988 від 05.08.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в порядку ст. 331 КПК України, зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 15 червня 2020 року включно.

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року та обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час вирішення питання про продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор не навів переконливих доказів щодо наявності підстав для продовження строку тримання його під вартою, зокрема можливості перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом переховування від суду та впливу на потерпілу або свідків, а обраний йому запобіжний захід не відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому злочину.

Апелянт вважає, що доводи сторони захисту та показання свідків спростовують наведені прокурором ризики, які є необґрунтованими, невмотивованими і не відповідають фактичним обставинам справи, встановленими в ході судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження №760/23457/17 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного, зокрема стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і, що інший (менш суворий) запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та його твердження, що в оскаржуваній ухвалі судом не доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання його під вартою, є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції на переконання колегії суддів постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для її скасування та зміни обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі.

За викладеним, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, яка постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для її скасування та зміни обраного йому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язами з триманням під вартою, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року, якою зокрема ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 червня 2020 року включно без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3