Справа № 148/1883/14-к
Провадження №1-в/148/6/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2021 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Журавлівка, Тульчинського району, Вінницької області, проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло подання Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 .
Зазначене подання мотивовано тим, що ОСОБА_3 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 засуджений за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500 грн).
В подальшому ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.06.2018 несплачену суму штрафу в розмірі 14600 грн. на підставі ч. 5 ст. 53 КК України замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Зазначене покарання ОСОБА_3 не відбув та перебуває у розшуку з 19.03.2018 оголошеному в рамках іншого кримінального провадження. Строк давності сплив 20.06.2020.
Відтак, представник органу пробації звернувся з зазначеним поданням і просить звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт у зв`язку з спливом строків давності.
Представник органу пробації у судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд подання за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.
Прокурор подав письмову заяву про розгляд подання за його відсутності у якій висловив позицію згідно якої заперечує щодо задоволення подання, оскільки органом пробації не враховано, що останні на протязі тривалого часу перебуває у розшуку.
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, відомостей про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500 грн).
Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.06.2018, несплачену суму штрафу в розмірі 14600 грн. ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 53 КК України замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Згідно матеріалів особової справи, зокрема листка реєстрації ОСОБА_3 не з`явився для проходження громадських робіт. Відтак, покарання у виді громадських робіт, призначене судом від 12.06.2018, наразі не виконано.
На підставі приписів ст. 152 КВК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України, передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у ст.80 КК України строків; не ухилення засудженого від відбування покарання; не вчинення протягом встановлених ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходить з наступного.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Згідно інформації Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області за № 42/22/2489-20 від 17.12.2020, ОСОБА_3 перебуває у розшуку з 19.03.2018, що свідчить про те, що останній переховується від органів досудового розслідування, суду, чим також ухиляється від призначеного судом покарання у виді громадських робіт.
Враховуючи викладене, висновок органу пробації про сплив стоку давності і наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від покарання, є передчасним, а тому у задоволенні подання, необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст. 152 КВК України, ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Журавлівка, Тульчинського району, Вінницької області, проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом семи днів.

Суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1