Справа №:755/5377/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" липня 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого на посаді завідуючого відділенням хірургії Київської міської клінічної лікарні №2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,
УСТАНОВИВ:
22 липня 2020 року старший слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Клопотання мотивовано тим, що 17.03.2014 року (більш точний час досудовим слідством не встановлений) ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_8 та малолітнім сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулись до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 за адресою: місто Київ, вул. Алішера Навої, 3 для консультації та можливого оперативного лікування з непідтвердженим діагнозом "лівосторонній крипторхізм", за направленням лікаря - хірурга дитячої поліклініки Дарницького району м. Києва.
В подальшому, 17.03.2014 року (більш точний час досудовим слідством не встановлений), після консультації із завідуючим відділенням дитячої хірургії Київської міської дитячої клінічної лікарні №2 ОСОБА_5 - ним було запропоновано госпіталізувати малолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 до відділення дитячої хірургії Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2, для оперативного лікування.
Згідно з медичної картки стаціонарного хворого № 9621 на ім`я ОСОБА_9 лікар дитячий хірург ОСОБА_5 , готуючи пацієнта до хірургічної операції, провів лише пальпацію калитки, та отримавши результати аналізів сечі та крові, не виконавши всі обов`язкові дії, прописані у Протоколі лікування, (а саме УЗД пахвинних ділянок, живота, калитки) дійшов хибного висновку, що малолітній ОСОБА_9 має діагноз "аплазія лівого яєчка", та прийняв рішення про необхідність оперативного втручання.
В подальшому, 18.03.2014 року (більш точний час досудовим слідством не встановлений), згідно з медичної картки стаціонарного хворого, малолітньому ОСОБА_9 , лікарем-дитячим хірургом ОСОБА_5 було проведено оперативне втручання та видалено (згідно медичної карти ОСОБА_9 ) "рудимент лівого яєчка", а вже 19.03.2014 року малолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виписано з Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 для проходження післяопераційної реабілітації в домашніх умовах.
Будь-яких обстежень відносно малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після операції ОСОБА_5 проведено не було.
Отже, лікарем-хірургом не було вжито заходів для визначення локалізації лівого яєчка у передопераційний період, що не дало можливості своєчасно діагностувати абдомінальний крипторхізм у дитини ОСОБА_9 . Крім того, під час ревізії пахового каналу лікарем дитячим хірургом були вилучені складові яєчка, а безпосередньо яєчко з оболонками не було виявлено, що слід вважати неправильною тактикою оперативного втручання. В післяопераційний період не було застосоване ультразвукове дослідження з метою контролю результатів проведеної операції.
Таким чином, заключний клінічний діагноз: «Аплазия левого яичка», який був встановлений дитині ОСОБА_9 на етапі виписки, був не обґрунтованим та не підтвердженим об`єктивними медичними даними, в тому числі результатами проведеної судово-гістологічної експертизи операційного матеріалу. На той момент у дитини ОСОБА_9 мав місце лівобічний крипторхізм з локалізацією інтраопераційно ушкодженого яєчка на межі черевної порожнини та пахового каналу.
Таким чином, такі зазначені вище, недоліки надання медичної допомоги, як передопераційне недообстеження дитини, ревізія пахового каналу в недостатньому обсязі, інтраопераційне ушкодження елементів яєчка, що призвели до порушення анатомічної цілості органа (яєчка) та його функції, викликали необхідність проведення повторного оперативного втручання на рубцево-змінених тканинах й обумовили тривалість лікування в стаціонарі та подальше амбулаторне лікування, а отже, знаходяться в прямому причинному зв`язку з тривалим розладом здоров`я дитини ОСОБА_9 .
Відповідно до п.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1996р. №6., порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, що виникло внаслідок вищевказаних недоліків (неналежного надання медичної допомоги) є тілесним ушкодженням. Оскільки це ушкодження викликало у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 тривалий розлад здоров`я, то за цим критерієм, згідно з 2.2.1.в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», воно відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому та просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили відмовити у його задоволенні, оскільки відсутні як обґрунтована підозра, так і ризик передбачений ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.
29 травня 2020 року слідчим складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, яке у відповідності із ч. 1 ст. 278 КПК України вручено ОСОБА_5 у спосіб передбачений для вручення повідомлень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З урахуванням наведених обставин, з оглядом на ст. 177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованості підозри.
Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; показаннями свідків; допитами спеціалістів; висновком комплексної комісійної судово-медичної експертизи №161/18 від 13.05.2019 року; висновком судово-медичної експертизи гістологічних препаратів операційного матеріалу №44 від 16.08.2018 року; іншими матеріалами кримінального провадження.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються орган досудового розслідування та які містять матеріали справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
В свою чергу, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановленого стороною обвинувачення ризику в даному провадженні, достовірність підозри, слідчий суддя враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику переховування, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованим, оскільки належним чином умотивований слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у зв`язку з чим клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню.
Доводи сторони захисту що у відповідності до ст. 49 КК України вже закінчились строки давності, а також відсутній ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а до слідчого ОСОБА_5 не з`являвся, оскільки перебував у відпустках, слідчий суддя не сприймає, оскільки перебування особи у відпустці не є поважною причиною у розуміння ст. 138 КПК України. Що ж стосується доводів сторони захисту, що на момент звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу закінчились строки давності, то це є предметом судового розгляду та таке кримінальне провадження закривається судом.
Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 є таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 176-179, 184, 193-196, 208 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1