Провадження №11-кп/801/1234/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 року про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року щодо ОСОБА_7 у відповідність до Кримінального кодексу України в редакції від 01.07.2020 року
за участю сторін провадження:
прокурора : ОСОБА_8
засудженого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 року подання задоволено.
Приведено вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року щодо ОСОБА_7 у відповідність до КК України в редакції від 01.07.2020 року.
Знижено призначене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі до трьох років обмеження волі.
Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України на три роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Непогоджуючись з ухвалою суду прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання задоволити, привести вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року у відповідність до вимог Закон України № 2617 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України ( у редакції Закону України № 2617 VIII) у виді 4 років обмеження волі.
В решті покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги з мотивовано тим, що 01.07.2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617 VIII від 22.11.201 року.
Зі змістом пункту 188 Закону № 2617 VIII випливає, що до статті 309 КК України внесені зміни : в абзаці 2 частини першої слова «від пятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «трьох років , або позбавленням волі на той самий строк» замінено словами «пять років», тобто з набранням чинності Законом № 2617 VIII змінено санкцію статті кримінального закону.
Із сукупного аналізу зазначених норм випливає, що згідно із змінами внесеними Законом № 2617 VIII у санкцію ч.1 ст. 309 КК України, максимальне покарання за вчинення даного кримінального правопорушення є покарання у виді обмеження волі на строк до пяти років.
На думку прокурора, тлумачення наведеної норми права дає можливість дійти висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі відповідає покаранню у виді 4 років обмеження волі відповідно ч.1 ст. 72 КК України.
Однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 року покарання призначене ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки замінено на покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.
Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 року про помякшення ОСОБА_7 покарання є незаконною та необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, просив задоволити, засудженого ОСОБА_7 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 74 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 04.10.2018 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, згідно якого були внесенні зміни до КК України, у тому числі до ч. 1 ст. 309 КК України, з якої виключили такий вид покарання, як позбавлення волі.

Тобто, кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, не скасована, проте пом`якшено покарання за вказане діяння.

За ч. 1 ст. 309 КК України максимальна межа покарання, встановлена санкцією закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року обмеження волі на строк до п`яти років, що перевищує максимальний строк, встановлений попередньою редакцією закону для цього виду покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості.

Порядок вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до кримінального законодавства у разі усунення кримінальної караності діяння чи пом`якшення покарання передбачений ч. 3 ст. 74 КК України, відповідно до якої призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність приведення вироку у відповідність до кримінального законодавства з визначенням ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді трьох років обмеження волі, з урахуванням змін, внесених до КК України Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, а також вимог ст. 5 КК України з урахуванням того, що максимальна межа покарання за ч.1 ст. 309 КК України встановлена санкцією нового закону перевищує максимальний строк, встановлений минулою редакцією для цього виду покарання.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року розширено дискреційні повноваження суду при призначенні покарання у виді обмеженні волі за ч. 1 ст. 309 КК України (до 5 років обмеження волі), порівняно із минулою редакцією вказаної частини статті (до 3 років обмеження волі). Таким чином, наведений закон щодо покарання у виді обмеження волі жодним чином не пом`якшує кримінальну відповідальність, не поліпшує становище особи, а навпроти - посилює кримінальну відповідальність в частині вказаного виду покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що при винесенні оскаржуваної ухвали від 28.09.2020 року Вінницьким міським судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме ч.3 ст. 74 КК України та ч.2 ст. 72 КК України є безпідставними.
Вказаний прокурором спосіб приведення вироку у відповідність суперечитиме ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 року про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2018 року щодо ОСОБА_7 у відповідність до Кримінального кодексу України в редакції від 01.07.2020 року залишити без змін
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3