ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2189/20
Провадження №1-м/477/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бармашове Вітовського ( в минулому Жовтневого) району Миколаївської області, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2020 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання з Міністерства юстиції України в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із діючим законодавством України для подальшого відбування засудженим ОСОБА_4 покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 06 жовтня 2015 року на території України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.

Вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 06.10.2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 111 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років без обмеження волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

19 листопада 2015 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Тюменській області», кінець строку відбування покарання 21.05.2023 року.

05 лютого 2020 року, після засудження, ОСОБА_4 звернувся з заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.

15 жовтня 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 3565/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 14.04.2020р. № 06-43481/20.

У зв`язку з цим, Міністерство юстиції України, посилаючись на положення статей 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, статей 606- 610 Кримінального процесуального кодексу України, просить привести вищевказаний вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 на території України, а клопотання вирішити без представника Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання Міністерства юстиції України, заяву засудженого ОСОБА_4 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно ч.1 ст. 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 Кримінального процесуального кодексу України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої ст. 609 Кримінального процесуального кодексу України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.

На розгляд суду, крім клопотання Міністерства юстиції України, надані всі необхідні документи згідно ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і ч.2 ст.610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- копія вироку Ленінського районного суду м. Тюмені від 06 жовтня 2015 року;

- копія розпорядження про набрання вироком законної сили;

- копія ухвали судової колегії з кримінальних справ Тюменського обласного суду від 19 листопада 2015 року, якою вирок Ленінського районного суду м. Тюмені від 06 жовтня 2015 року залишений без змін;

- копія тексту статті Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно якої засуджено ОСОБА_4 ;

- копія письмової заяви засудженого ОСОБА_4 від 05 лютого 2020 року про передачу в Україну для подальшого відбування покарання;

- копія довідки про тривалість відбутої частини строку покарання та не відбуту частину покарання;

- інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого, характеристика;

- копія листа ДМС України від 23.07.2020 року № 6.5-7195/6-20 про наявність у засудженого ОСОБА_4 громадянства України;

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статтей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 111 (умисне спричинення тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечного для життя людини, що спричинило за необережністю смерть потерпілого) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Санкція ч. 4 ст. 111 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з обмеженням волі на строк до двох років або без такого.

Санкція ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 8 ( вісім) років.

Пунктом першим частини 4 статті 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Отже, з врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, при цьому визначає ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України, тобто Закон, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 06.10.2015 року та визнає його засудженим за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, враховуючи зворотню дію законів у часі, строк відбування покарання слід рахувати з часу затримання з 22 травня 2015 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою в період з 22.05.2015р. по 05.10.2015 року з розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 121, ст. 72 Кримінального кодексу України, ст. 9 Конституції України, ст. ст.9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Тюмені від 06 жовтня 2015 року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бармашове Вітовського (в минулому Жовтневого) району Миколаївської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 111 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без обмеження волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнаний винним вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 06 жовтня 2015 року, а саме: ч.4 ст. 111 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Визначити засудженому ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 06 жовтня 2015 року за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід рахувати з часу затримання з 22 травня 2015 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою в період з 22.05.2015р. по 05.10.2015 року з розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Жовтневого районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1