Справа № 131/1413/20
Провадження №11-кп/801/194/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

В провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.12.2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Мотивуючи прийняте рішення зазначено, що ризики, встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшились, а інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

В обґрунтуванням своїх вимог зазначає про те, що до суду спрямовано угоду про визнання винуватості, у якій ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, на стадії досудового розслідування співпрацював зі стороною обвинувачення, сприяв викриттю злочинної діяльності інших осіб, причетних до злочинів, відшкодував потерпілим шкоду в повному обсязі, а, отже, ризики, які існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпали. Крім того, ОСОБА_7 уклав угоду щодо найму житла у м. Вінниці на 1 рік з ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та не наполягали на виклику свого підзахисного, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, зваживши на існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли та виправдовують продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом відповідно до ст. 178 КПК України враховано, що обвинувачений не має постійного місця проживання на території України, будь-якого місця роботи або навчання.

Наявність укладеного ОСОБА_7 договору оренди житла, де він може проживати, у тому числі, перебуваючи у вказаній квартирі у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не впливає на зменшення наведених ризиків.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, а саме, «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, варто зазначити, що судом першої інстанції відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між підозрюваним ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_6 , таким чином ризики продовження вчиняти обвинуваченим інших злочинів, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином продовжують існувати.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4