Номер провадження: 11-сс/813/1538/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 р., якою по кримінальному провадженню №0002141 внесеного до ЄРДР від 29.06.2020 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого:

- 03.07.2019 р. направлений обвинувальний акт до Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 4 ст. 407 КК України;

- 26.05.2020 р. спрямований обвинувальний акт до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України;

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчої Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.11.2020 року із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 63060 грн.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від 4 до 6 років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, не маючий джерел доходів, йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення відносно малолітніх осіб жіночої статі, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини по справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання останнім процесуальних обов`язків.
Крім того, з урахуванням особи підозрюваного та обставин інкримінованого йому правопорушення, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначила, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з наступних підстав:
- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 утримує малолітню дитину, яка проживає зі своєю матір`ю після розлучення; має хронічні захворювання та приїжджав до Одеси для відвідування лікарні; злочин не скоював, а лише допоміг своєму знайомому здати телефон у ломбард; не впізнає себе на відеозаписах камер спостереження; не має наміру переховуватись.
- слідчий суддею визначено непомірний для підозрюваного розмір застави, оскільки він офіційно не працевлаштований та не має доходу, що фактично позбавляє підозрюваного можливості його внесення;
Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти її задоволення, повідомила суду, що оскаржувана ухвала вже втратила чинність, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вже знаходиться на розгляді в суді, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року призначений судовий розгляд зазначеного обвинувального акту та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року продовжено строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги те, що стороною захисту питання обґрунтованості підозри в апеляційній скарзі не заперечувалось, колегія суддів вважає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українизнайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого в оскаржуваній ухвалі від 08.09.2020 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, що підозрюваний, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, вважає реальним ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що існує ризик можливого продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 .

До того ж, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України з тих підстав, що у останнього на утриманні є малолітня дитина, яка проживає з його колишньою дружиною, колегія суддів відноситься критично, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, відтак не має легального джерела матеріального існування та підтвердження утримання дитини саме ним до апеляційної скарги не долучено.

Крім того, слід врахувати, що ОСОБА_8 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що може сприяти переховуванню від органів слідства та суду.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Щодо доводів апеляційної скарги з приводу непомірного розміру застави, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, що цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу слідчим суддею враховані як обставини справи, так і особа підозрюваного, а також тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, слідчий суддя, на переконання колегії суддів, обґрунтовано посилаючись на приписи п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначив підозрюваному заставу, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід в межах розміру, який передбачений діючим КПК України, що на переконання колегії суддів, буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку останнього, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав. Слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що кримінальне правопорушення було вчинене відносно малолітніх осіб жіночої статі.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_8 хронічного захворювання підтверджується копією свідоцтва про хворобу №1854, з якого вбачається, що підозрюваний періодично проходив обстеження та лікування протягом 2017 2019 років, але будь-яких інших документів, які б об`єктивно свідчили про критичний стан підозрюваного та вказували на обставини, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України виключають можливість застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Таким закладом охорони здоров`я є Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області.

Аналізуючи всі викладені вище обставини в своїй сукупності, а також враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 на час розгляду апеляційної скарги знаходиться на розгляді в суді, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року призначений судовий розгляд зазначеного обвинувального акту та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року продовжено строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , тому ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави строком до 05.11.2020 року втратила чинність.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави строком до 05.11.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4