Справа № 139/384/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщень Вінницького міського суду Вінницької області та Вінницького районного суду Вінницької області),

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці у приміщенні суду кримінальне провадження № 0000013 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Восени 2018 року до ОСОБА_9 звернулась ОСОБА_6 з проханням про допомогу в розмитненні авто марки «Ауді», яку остання придбала в ОСОБА_9 наприкінці серпня цього ж року. ОСОБА_9 діючи з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, повідомив недостовірну інформацію проте, що він спроможний допомогти, але для вирішення даного питання йому необхідно кошти в сумі 300 доларів США. Будучи впевненою в добросовісності дій ОСОБА_10 погодилась та в грудні 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) передала ОСОБА_9 кошти в сумі 300 доларів США, що у відповідності до курсу Національного банку України щодо іноземних валют станом на 31 грудня 2018 року становить 8306,47 гривні.

В подальшому ОСОБА_9 продовжуючи свій злочинний умисел та з метою введення в оману та створення у останньої хибної уяви щодо виконання умов усної домовленості повідомив ОСОБА_6 , що її автомобіль являється вже розмитненим, про те для постановки його на облік необхідні кошти в сумі 900 доларів США. 09.01.2019 ОСОБА_6 , будучи впевненою в добросовісності дій ОСОБА_9 передала йому кошти в сумі 900 доларів США, що у відповідності до курсу Національного банку України щодо іноземних валют станом на 9 січня 2019 року становить 25 221,36 гривень.

Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_9 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 33 527,83 грн, якими в послідуючому розпорядився на власний розсуд, чим завдав шкоди потерпілій на вищезазначену суму.

Окрім того ОСОБА_9 повторно вчинив новий злочин передбачений ч.2 ст. 190 КК України а саме: у жовтні 2018 року до нього звернувся ОСОБА_7 , житель с. Нишівці Мурованокуриловецького району, з проханням вирішити питання про розмитнення належного йому автомобіля марки «Шкода А5» д.н.з. НОМЕР_1 , на що ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, повідомив недостовірну інформацію про те, що дане питання він може вирішити за кошти в сумі 550 доларів США.

ОСОБА_7 будучи впевненим в добросовісності дій ОСОБА_10 20.12.2018 передав йому вказану суму коштів, що у відповідності до курсу Національного банку України щодо іноземних валют станом на 20.12.2018 становить 15 244,3533 гривні. Проте ОСОБА_9 автомобіль ОСОБА_7 не розмитнив, а отриманими грошовими коштами заволодів, внаслідок шахрайських дій.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.ч. 1, 2 ст. 190КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуючою ознакою якого є шахрайство вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_9 свою вину у висунутому звинуваченні повністю визнав, разом з тим суду показав, що восени 2018 року він познайомився з потерпілою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_11 , які придбали у нього автомобіль марки «Аудіо 100» на литовських номерах за ціною 1,500 доларів США. Через шість місяців ОСОБА_11 звернувся до нього з проханням допомогти розмитнити даний автомобіль. Він спитав знайомого ОСОБА_12 з м.Камянець-Подільський, який займався ввезенням із-за кордону автомобілів, чи можна це зробити, той повідомив, що це буде коштувати 200 доларів. З ОСОБА_11 він взяв 300 доларів, 100 залишив собі, решту передав на Камянець-Подільський. Через деякий час ОСОБА_12 зателефонував йому та повідомив, що для того щоб поставити на облік даний автомобіль треба ще 800 доларів. З ОСОБА_11 він взяв 900 доларів. 800 доларів він завіз ОСОБА_12 , а решту залишив собі. Потім ОСОБА_12 пропав, на його телефонні дзвінки не відповідав, а в подальшому взагалі вимкнув телефон. По епізоду з потерпілим ОСОБА_7 суду показав, що у останнього в грудні 2018 року він за розмитнення автомобіля взяв 550 доларів. 500 доларів він віддав ОСОБА_12 , а 50 доларів залишив собі.

Цивільні позови потерпілих визнав у повному обсязі.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України, його винність повністю доводиться показами потерпілих і свідків, допитаних в суді та іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, належність та достовірність яких не оспорена обвинуваченим чи потерпілими, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що в травні 2018 року вони з чоловіком придбали у обвинуваченого автомобіль марки «Ауді 100», на литовських номерах. Через декілька місяців почувши по новинах про можливість пільгового розмитнення автомобілів, зателефонували ОСОБА_9 з проханням допомогти розмитнити придбаний ними автомобіль. ОСОБА_9 одразу ж погодився, сказав, що це буде коштувати 300 доларів США. Вони передали йому ці кошти. Після цього він сказав, що авто вже розмитнине, але для постановки на облік йому потрібно ще 900 доларів. Казав, щоб дані кошти привіз чоловік і вони разом з ним та ще з 3-4 чоловіками поїдуть на кордон. Коли ж чоловік приїхав в Муровані Курилівці, обвинувачений взяв гроші та сказав, що не треба нікуди їхати він і так все зробить. Після чого на їх телефонні дзвінки не відповідав, зустрічей уникав. Вони декілька разів їздили до нього додому, їздили до дружини на роботу, одного разу з її телефону переговорили з ОСОБА_13 , він їх запевнив, що документи та українські номера на автомобіль вже готові і лежать у нього в машині і найближчим часом він їх привезе. Проте так і не привіз, продовжував переховуватися від них. Зауважила, що під час їх розмови ОСОБА_9 казав, що сам може розмитнити авто, ні про якого ОСОБА_12 він не повідомляв. Одразу ж сказав, що це буде коштувати 300 доларів, нікого не питав і не казав, що треба спитати.

Просила суд суворо покарати обвинуваченого. Також підтримала поданий нею цивільний позов, зазначивши, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення їй було завдано майнової шкоди в розмірі 42064 грн, а також моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50000 грн. Вказані кошти, а також понесених 10000 грн витрат на правову допомогу вона просила стягнути з обвинуваченого.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 також підтримала поданий її довірителькою цивільний позов. Просила його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що з обвинуваченим знайомий близько двох років. Після того, як його син пригнав автомобіль на естонських номерах він звернувся до ОСОБА_14 з проханням допомогти розмитнити даний автомобіль. ОСОБА_13 сказав, що попитає людей. Через деякий час зателефонував та сказав, що розмитнення буде коштувати 550 доларів США, він погодився, передав йому дану суму грошей. Через пару тижнів його син мав зустрітися з ним у сервісному центрі, але той не приїхав, потім перестав відповідати на дзвінки, уникав зустрічей. Шляхом обману забрав гроші і нічого не зробив, їм довелося самим розмитнювати автомобіль. Підтримав поданий ним 17.08.2020 цивільний позов та просив стягнути з ОСОБА_9 завдану йому майнову шкоду в сумі 15244 грн 35 коп. та моральну шкоду в сумі 15244 грн 35 коп. А всього 30488 грн 70 коп.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що в грудні 2018 року її чоловік звернувся до обвинуваченого з проханням допомогти розмитнити автомобіль, який пригнав їх син з Естонії. ОСОБА_9 погодився, сказав, що це буде коштувати 550 доларів, чоловік передав йому дану суму, проте ОСОБА_9 автомобіль так і не розмитнив.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що у 2018 році вони з дружиною шукали автомобіль. Через оголошення в РІА натрапили на автомобіль ВАЗ 21099, домовились про зустріч. Приїхавши в смт.Муровані Курилівці, познайомились з ОСОБА_16 . Останній запропонував автомобіль Ауді100 на литовських номерах. Запросив до себе додому, надав домашній та робочий номера телефонів, сказав, що допоможе зняти з обліку та розмитнити авто. Вони повірили йому та придбали автомобіль. Через деякий час був прийнятий закон про 90 днів пільгового періоду, він одразу ж зателефонував до ОСОБА_14 , з проханням допомогти в розмитненні авто. ОСОБА_9 сказав: давай 300 доларів і він зніме авто з обліку з-за кордону. Запропонував передати кошти водієм маршрутки, що вони і зробили. Потім ОСОБА_9 передзвонив та затребував ще 900 доларів для подальшого розмитнення. Казав, що коли він приїде у Муровані Курилівці, то разом вони поїдуть на границю. Однак, коли він приїхав з грошима сказав, нащо ти будеш їхати, ми самі все зробимо. Він повірив йому та віддав гроші. В подальшому він декілька разів назначав зустрічі в МРЕО, але не з`являвся. Казав, що документи та українські номера на автомобіль у нього в багажнику. Потім перестав відповідати на їх телефонні дзвоники, почав ховатися від них. Зауважив, що вони були впевнені в добросовісності його дій, але останній їх обманув, казав, що він спроможний допомогти, однак автомобіль так і залишився нерозмитненим.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що обвинувачений є її чоловіком. Про його справи, вона нічого не знає. Підтвердила лише те, що в кінці 2018 року до них додому приїжджали потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_11 . Чоловіка вдома не було, вона зателефонувала до нього, вони переговорили з ним та поїхали. Про що вони говорили вона не чула.
Від допиту свідка ОСОБА_18 сторона обвинувачення відмовилася.
Крім показів потерпілих та свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_9 , доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:

- заявою ОСОБА_6 від 20.02.2019 р., про те що ОСОБА_9 заволодів її коштами в сумі 1200 доларів США (а.к.п.126-129);

- витягом з ЄРДР від 19.03.2019, згідно якого у ході перевірки додержання вимог законодавства при прийманні, реєстрації, розгляді та вирішенні заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, своєчасності внесення щодо них відомостей до ЄРДР у Мурованокуриловецькому ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області виявлено, що до Мурованокуриловецького ВП 15.03.2019 із Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява жительки м.Вінниця ОСОБА_6 щодо заволодіння грошовими коштами останньої в сумі 1200 доларів США, шляхом обману жителем смт.Муровані Курилівці ОСОБА_9 (а.к.п.200);

- розпискою ОСОБА_9 від 10.04.2019р., про те, що він взяв у гр. ОСОБА_6 кошти в сумі 1200 доларів США за допомогу у вирішенні питання про розмитнення її автомобіля (а.к.п.130);

- інформацією Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 19.06.2019 №31/2-1457, згідно якої свідоцтво про реєстрацію, на транспортний засіб марки Ауді модель А6, номер кузова НОМЕР_2 не видавалось. Заяв про реєстрацію зазначеного транспортного засобу від: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 не надходило (а.к.п.131);

- повідомленням ДФС Вінницька митниця ДФС про те, що легковий автомобіль AUDI А6 номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , ввезений через Львівську митницю ДФС 06.03.2016 р., гр. ОСОБА_19 у митному режимі тимчасове ввезення строком на 1 рік (а.к.п.133);

- інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації №1990/224/07-2019 від 11.06.2019, згідно якої відомостей про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2018 р. по теперішній час громадянином України ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в базі даних не виявлено (а.к.п.135);

- рапортом ст. інспектора чергового СРПП №4 Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про отримання 08.05.2019 року заяви ОСОБА_7 , про вчинений ОСОБА_9 злочин (а.к.п.137);

- письмовою заявою та поясненнями гр. ОСОБА_7 від 08.05.2019, про те, що житель смт.Муровані ОСОБА_21 20.12.2018 року взяв в нього кошти в сумі 550 доларів США для розмитнення автомобіля Шкода, кошти не повернув, автомобіль не розмитнив (а.к.п.138,139);

- витягом з ЄРДР від 08.05.2019, згідно якого 08.05.2019 до чергової частини Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_7 , жителя с.Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, про те, що 20.12.2018 ОСОБА_20 житель смт.Муровані Курилівці взяв в нього кошти в сумі 550 доларів США за допомогу в розмитненні автомобіля, проте автомобіль розмитнити не допоміг, та кошти не повернув (а.к.п.140);

- рапортом о/у СКП Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_22 , про те, що встановити та допитати водія автобуса, який прийняв від сім`ї ОСОБА_23 кошти в сумі 300 доларів США для передачі ОСОБА_9 не представилось можливим (а.к.п.142);

- розпискою ОСОБА_9 від 30.09.2019 р., згідно якої він зобов`язується повернути кошти в сумі 1200 доларів США ОСОБА_6 та кошти в сумі 550 доларів США ОСОБА_7 , які він взяв у останніх за вирішення питання розмитнення авто (а.к.п.143);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу SKODA OKTAVIA; пасажирською митною декларацією та повідомленням РСЦ МВС у Вінницькій області від 10.02.2020 №31/2-325, згідно якого автомобіль SKODA OKTAVIA, номер кузова НОМЕР_4 , станом на 07.02.2020 року, зареєстрований за гр., ОСОБА_18 , реєстрація проводилась 28.02.2019 року в ТСЦ МВС України у Вінницькій області №0546 (а.к.п.144-149);

- витягами з Єдиного реєстру довіреностей, згідно яких ОСОБА_9 неодноразово надавав та отримував довіреності на ТЗ (а.к.п.151-160);

- рапортом о/у Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області підполковника ОСОБА_22 від 30.03.2020 р., про неможливість встановити власника мобільного номеру сім-карти НОМЕР_5 так, як вказаний номер не є дійсним, а саме не обслуговується ПрАТ Київстар (а.к.п.193);

- декларацією ОСОБА_9 поданою 12.03.2018 року, про те, що він у 2017 році отримував доходи у виді заробітної плати, а отже мав можливість повернути потерпілим отримані від них кошти (а.к.п. 163-189).

Аналізуючи зібрані у справі докази, як з точки зору допустимості так і з точки зору достовірності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 двічі заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), а тому ці його дії кваліфікує за ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону, яка діяла до 01.07.2020).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є проступком (ч. 1 ст. 190 КК України) та нетяжким злочином (ч. 2 ст. 190 КК України), особу винного, який раніше не судимий (а.к.п.141,194), по місцю проживання характеризується позитивно (а.к.п.179), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.195).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд враховує активне сприяння розкриттю злочину.

Водночас, суд не враховує зазначену досудовим слідством обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як щире каяття, оскільки останнє повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Натомість матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про вчинення ОСОБА_9 дій, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди, що також підтвердили в судовому засіданні потерпілі.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України досудовим слідством та судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Відповідно до такої інформації (а.к.п. 65-66) Мурованокуриловецький РС з питань пробації зробив висновок, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі, для окремих осіб).
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, думку потерпілих, ставлення обвинуваченого ОСОБА_9 до вчиненого, суд переконаний, що за вчинені кримінальні правопорушення слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини статей, за якими кваліфіковано його діяння.

За сукупністю кримінальних правопорушень, покарання ОСОБА_9 , з урахуванням даних про його особу, кількості кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, форму вини й мотиви їх вчинення, тяжкість їх наслідків, реальний вид сукупності, має бути призначено в порядку ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду № 51-658км17 від 01.02.2018, керуючись своїми дискреційними повноваженнями, приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без його ізоляції від суспільства, тобто, призначення йому покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ч. 1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України, що на думку суду, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_9 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушеньяк засудженим так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
При вирішенні питання щодо цивільних позовів потерпілих в частині стягнення майнової шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Згідно положень ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В даному випадку, суд виходить з того, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникло деліктне грошове зобов`язання, а тому цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_9 майнової шкоди підлягає задоволенню з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США установленого на день пред`явлення позову 22.06.2020.

Зокрема, станом на 22.06.2020 вказаний курс становив 26,7207 грн за 1 дол. США.

1200 дол.США х 26,7207 грн = 32064 грн 84 коп.

Отже, в межах позовних вимог, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога цивільного позивача ОСОБА_6 стягнути із ОСОБА_9 32064 грн майнової шкоди.

Також, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 теж виникло деліктне грошове зобов`язання, а тому цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_9 майнової шкоди підлягає задоволенню з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США установленого на день пред`явлення позову 17.08.2020.

Зокрема, станом на 17.08.2020 вказаний курс становив 27,3474 грн за 1 дол. США.

550 дол. США х 27,3474 грн = 15041 грн 07 коп.

Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення вимога цивільного позивача ОСОБА_7 стягнути із ОСОБА_9 15041 грн 07 коп. майнової шкоди.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання, що винними діями обвинуваченого, через вчинене кримінальне правопорушення, потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, а позов, в цій частині, задоволенню.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Виходячи із зазначених норм Конституції України та ЦК України, суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом з`ясовано, що за своїм характером кримінальне правопорушення, скоєне стосовно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , було спрямоване проти одного з їх конституційних прав - права власності, яке гарантується та охороняється державою.

Глибина душевних страждань потерпілих, на думку суду, є значною та відчутною, оскільки з кінця 2018 року та по сьогоднішній день їм так і не відшкодували завданої майнової шкоди. У зв`язку з цим, безперечно особи страждали, протиправні дії відносно них викликали зміни в їх морально-психологічному стані, що внесло в їх життя душевний та моральний дискомфорт, в тому числі змінило звичний ритм їх життя.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, те, що обвинувачений позови визнав у повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди повністю, та стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 50000 грн моральної шкоди, а на користь ОСОБА_7 15 244 грн 35 коп. моральної шкоди.

Щодо вимоги ОСОБА_6 відшкодувати їй судові витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 10000 грн, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно положень ст.ст. 124-126 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

На обґрунтування понесених витрат на правову допомогу потерпілою (цивільним позивачем) було надано угоду № 1 від 14.05.2020 (а.с. 32) та квитанцію №1 від 14.05.2020 (а.с.33) згідно яких останньою було понесено 10000 грн витрат на правову допомогу.

У зв`язку з цим, з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 10000 грн вказаних витрат.

Судові витрати у вигляді судового збору, які понесені внаслідок розгляду судом цивільного позову слід віднести на рахунок держави, оскільки, з урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові №51-274км17 від 23.01.2019, при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону, яка діяла до 01.07.2020) - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону, яка діяла до 01.07.2020) - у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимвизначити остаточне покарання у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушеннята виконає покладені на нього, відповідно до ч. 1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільні позови про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 заподіяну шкоду в сумі 82064 гривні, з яких: 32064 гривні майнова шкода, 50000 гривень моральна шкода.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 заподіяну шкоду в сумі 30285 гривень 42 копійки, з яких: 15041 гривня 07 копійок майнова шкода, 15244 гривні 35 копійок моральна шкода.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя :