Єдиний унікальний номер 938/651/20
Судове провадження № 1-кс/938/204/20
УХВАЛА
про розгляд клопотання про арешт майна

16 грудня 2020 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Верховинського ВП Косівського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000165 від 13.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14 грудня 2020 року старший слідчий СВ Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 звернулася з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування на вантажні автомобілі марки ЗИЛ 131 реєстраційний номер знак НОМЕР_1 , та вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 без реєстраційного номерного знаку, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 13.12.2020 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.12.2020 близько 22:12 год. працівниками поліції в селі Верхній Ясенів, Верховинського району, Івано-Франківської області було зупинено вантажні автомобілі марки ЗИЛ- 131, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 навантажений 12 шт. колод лісу кругляку хвойної породи довжиною 5м. та ЗИЛ 131 без реєстраційних номерних знаків, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , навантажений 27 шт. колод лісу кругляку хвойної породи довжиною 5 м., які перевозили лісодеревину без відповідних на те документів.
12.12.2020 в селі Верхній Ясенів, Верховинського району, Івано-Франківської області проведено огляд місця події, по завершенню якого вантажний автомобіль марки ЗИЛ-131 реєстраційний номер знак НОМЕР_1 , з навантаженим на нього лісом кругляком в кількості 12 шт. колод хвойної породи довжиною 5 м., та автомобіль марки ЗИЛ 131 без реєстраційних номерних знаків, навантажений 27 шт. колодами лісу круглої хвойної породи довжиною 5 м., було вилучено та доставлено на територію Верховинського районного лісгоспу, що знаходиться за адресою: селище Верховина, вул. Франка, 58, Верховинського району, Івано-Франківської області.
У зв`язку із тим, що вищевказані вилучені вантажні автомобілі марки ЗИЛ 131 реєстраційний номер знак НОМЕР_1 , та вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 без реєстраційного номерного знаку, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 , збереглим на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ під час кримінального провадження, виникла необхідність у їх збереженні на території Верховинського районного лісгоспу, розміщеного в смт. Верховина, вул. Івана Франка 58, Верховинського р-ну, Івано-Франківської області.
Вищезазначений вантажний автомобіль марки ЗИЛ 131 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , уродженцю села Красноїлля, Верховинського району, Івано-Франківської області (а.с.13), а вантажний автомобіль марки ЗИЛ-131 без реєстраційного номерного знаку, з номером двигуна НОМЕР_2 номером шасі НОМЕР_3 відповідно до довідки рахунок серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 (а.с.14).
З матеріалів, долучених до даного клопотання, вбачається, що ОСОБА_7 , 1972 року народження, помер у жовтні 2010 року (а.с. 15), а вантажним автомобілем марки ЗИЛ 131 реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 користується брат померлого ОСОБА_4 (а.с.7-9)
Слідчий у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с. 20), подала заяву, в якій просить вказане клопотання розглядати без її участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 16).

ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 21), подав заяву, в якій просить вказане клопотання розглядати без його участі, зазначивши, що просить суд не забороняти йому користувати вантажним автомобілем, як його власнику (а.с. 25).

Неприбуття вищевказаних осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання ( ч.1 ст.172 КПК України).

У судове засідання з`явилася третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, - ОСОБА_4 , який зазначив, що автомобіль марки ЗИЛ 131 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за його братом ОСОБА_7 , який помер у листопаді 2010 року. З того часу він користується цим автомобілем. Вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 без реєстраційного номерного знаку, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 він купив у ОСОБА_8 , однак надати суду підтверджуючі документи з цього приводу не може, оскільки їх у нього немає. Вказані автомобілі використовує у своїй підприємницькій діяльності, тому просить передати їх йому на зберігання, оскільки фактично матеріально утримує свою сім`ю та сім`ю свого померлого брата.
ОСОБА_4 у судовому засіданні також зазначив, що він займається підприємницькою діяльністю та надає транспортні послуги вантажними автомобілями, які вказані у клопотанні. ОСОБА_6 є водієм одного з цих автомобілем. До нього, тобто ОСОБА_4 , зателефонувала невідома особа та попросила перевести деревину, на що він погодився. 12 грудня 2020 року він зустрівся із вказаним замовником з метою надання йому транспортних послуг по перевезенню деревини. Спільно із цим замовником та водієм ОСОБА_9 загрузили деревину на два вантажні автомобілі, які вказані у клопотанні. Він та ОСОБА_6 поїхали вантажними автомобілями, а замовник поїхав легковим автомобілем. По дорозі їх зупинили працівники поліції, у нього, тобто ОСОБА_4 , та водія ОСОБА_6 документів на лісодеревину не було. Він зателефонував на номер мобільного телефонна замовника, але зв`язку з ним не було.

У судове засідання з`явилася прокурор, яка вказала, що доцільно розглядати дане клопотання, виключивши з нього питання щодо накладення арешту в частині заборони користування вказаними вантажними автомобілями, не заперечила проти передачі вказаних транспортних засобів на зберігання їх власникам. Прокурор також зазначила, що немає підстав для проведення будь-яких слідчих дій, у тому числі проведення експертиз, пов`язаних з цими транспортними засобами.

Слідчий суддя, перевіривши відповідність вказаного клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до такого висновку.
Зокрема, встановлено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у клопотанні, вилучене 12 грудня 2020 року (а.с.5-6).
Із вказаним клопотанням слідчий звернувся до суду 14 грудня 2020 року, тобто в наступний робочий день після вилучення майна, оскільки 13 грудня 2020 року вихідний день, в результаті чого дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, згідно з якою клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якого його було вилучено.
Отже, клопотання про арешт майна подане у строки, передбачені кримінально-процесуальним законом.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати,що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження ( ч. 1 ст. 170 КПК України). Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, якими характеризується речовий доказ (ч.3 ст.170 КПК України).
13 грудня 2020 року відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та розпочато досудове розслідування (а.с.2).
Також 13 грудня 2020 року вилучені вантажні автомобілі марки ЗИЛ- 131, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та ЗИЛ 131 без реєстраційних номерних знаків, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000165 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с.11).
Отже, слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані предмети є речовим доказом і можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, якими характеризується речовий доказ.
Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України. Зокрема, майно має ознаки речового доказу, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вказані автомобілі важливо зберегти у стані, якому вони знаходилися на час вилучення, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст.173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).
Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).
Згідно з Конституцією України та Законом України "Про міжнародні договори і угоди", чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.
Ст. 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
Арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його відчуження.
З наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для часткового задоволення клопотання. Щодо вибору заборон, обмеження розпоряджатися, користуватись, відчужувати майно, то перелік заборон визначається ухвалою слідчого судді (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).
Так, слідчий суддя прийшов до висновку у наявності підстав для часткового задоволення клопотання. Зокрема, з врахуванням фактичних обставин справи, встановлених при розгляді даного клопотання, є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, що полягає у забороні відчужувати його.
Також слідчий суддя вважає, що немає підстав для зберігання транспортного засобу на території Верховинського районного лісгоспу, оскільки доцільно передати його власникам на відповідальне зберігання із забороною відчужувати без обмеження права користування цим майном.
Таке обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 167,170-173, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задоволити частково.
Накласти арешт на вантажний автомобіль марки ЗИЛ 131 реєстраційний номер знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , уродженцю села Красноїлля, Верховинського району, Івано-Франківської області, та вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 без реєстраційного номерного знаку, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 , який відповідно до довідки-рахунку серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на відчуження, з метою його збереження як речового доказу.
Передати ОСОБА_4 на відповідальне зберігання автомобіль марки ЗИЛ 131 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із забороною відчужувати без обмеження права користування цим майном.
Передати ОСОБА_8 на відповідальне зберігання вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 без реєстраційного номерного знаку, з номером двигуна НОМЕР_2 та номером шасі НОМЕР_3 із забороною відчужувати без обмеження права користування цим майном.
Виконання ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого СВ Верховинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 .
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1