Справа № 755/741/19
№ 1-кс/755/5087/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з незакінченою вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, зі слів працюючому неофіційно різноробочим, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 19.03.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України іспитовий термін 2 роки,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 .

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим 19.03.2018 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування з випробувальним терміном 2 роки, вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин.

Так, 30.12.2018 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов з метою відпочинку та вживання алкогольних напоїв до квартири за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_3 , разом зі своїми товаришами, серед яких був ОСОБА_4 . В ході вживання алкогольних напоїв, у житловій кімнаті квартири, між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт. Під час вказаної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 . Цього ж дня, приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , реалізовуючи свої злочинні наміри та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, схопив зі столу до своєї правої руки ножа, яким умисно наніс почергово десять ударів по тулубу ОСОБА_9 . Після скоєного злочину ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину у невідомому напрямку. У подальшому, ОСОБА_9 з отриманими внаслідок дій ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення живота в область лівої реберної дуги, наскрізне поранення тонкого кишечника та поміщено на стаціонарне лікування, де надано кваліфіковану медичну допомогу.

Згідно з висновком експерта № 042-312-2019 від 14.03.2019 року, під час звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою 30.12.2018 року о 23 годині 14 хвилин у нього мали місце тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане торакоабдомінальне поза плевральне поранення - рана на середній поверхні грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії в проекції реберної дуги, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки та позаплеврально проникає в черевну порожнину з пораненням селезінки; б) проникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці (нижня третина) з вистоянням (евентерацією) в рану прядки великого ченця та наскрізним пораненням тонкої кишки, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки та пораненням великого чепця, явищами внутрішньо-черевної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 500 мл крові); в) проникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці справа і дещо донизу від пупка, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів; г) непроникаючі колото-різані поранення живота (2) - рани на передній черевній стінці справа і дещо донизу від пупка, по ходу яких ушкоджуються м`які тканини черевної стінки (в межах дерми); д) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 3 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки (в межах дерми); е) непроникаючі колото-різані поранення грудної клітки (2) - рани на задній поверхні грудної клітки в лівій лопатковій та між лопатковій ділянках, від яких відходять ранові канали, направлені ззовні-досередини, по ходу яких ушкоджуються м`які тканини грудної стінки; ж) колото-різане поранення лівого променево-зап`ясткового суглобу по тильно-внутрішньо-долонній поверхні в проекції 5 п`ясної кістки з ушкодженням сухожилку ліктьового розгинача кисті; з) колото-різане поранення лівої кисті.

Виявлені тілесні ушкодження (вказані у п. п. а), б), в) даних Підсумків, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження; вказане тілесне ушкодження у її. ж), відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило розлад здоров`я на строк понад 21 добу; вказані тілесні ушкодження у п. її. г), д), е) за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не менш ніж на 21 добу.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії гострим (ми) предметом (ми), якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа).

25 квітня 2019 року ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; висновком експерта № 042-312-2019 від 18.02.19 року-14.03.2019 року зі встановленими тяжкими тілесними ушкодженнями потерпілого; іншими матеріалами кримінального провадження;

Беручи до уваги те, що на даний час існують ризики, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а саме було надіслано повістки рекомендованими листами підозрюваному ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , якому відповідно до вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, необхідно було з`явитися 02 травня 2019 року о 09 годині, 03 травня 2019 року, 04 травня 2019 року, а також додатково було наручно вручено повістку матері підозрюваного - ОСОБА_12 , проте, підозрюваний ОСОБА_4 02.05.2019 року, 03.05.2019 року, 04.05.2019 року для проведення слідчих дій до даного часу так і не з`явився. Крім того, за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 не перебуває, про що свідчать матеріали відпрацювання працівників карного розшуку Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві; може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки товаришував з ними та йому відомо місце проживання останніх; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є раніше судимий. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання даним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою, а докази, додані до клопотання, вказують, що саме останній вчинив даний злочин. Щодо самого запобіжного заходу, то з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини, вважає, що всі вимоги, передбачені КПК України, дотримані. Крім того, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним із мірою покарання, яка йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній раніше неодноразово ухилявся від викликів до слідчого. Зокрема, ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, а саме у м. Києві. На даний час, підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на іспитовому терміні за вчинення аналогічного злочину та розуміє, що в разі направлення обвинувального акту до суду і визнання його винуватим, йому буде призначено покарання у виді позбавлення. Крім того, підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого, оскільки йому відомі місця їх проживання. Зокрема, ОСОБА_4 є особою схильною до вчинення тяжких злочинів, а тому, прохав клопотання задовольнити, а також, не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосування насильства.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що його підзахисний дійсно не прибув за викликом до слідчого чотири рази, оскільки він не отримав виклики за три дні, як того вимагає КПК України. Крім того, прокурором не надано доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 буде впливати на потерпілого та свідків, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема, дійсно, вироком Дніпровського районного суду м. Києва його підзахисного засуджено за аналогічний злочин, однак, у вказаному провадженні останньому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він жодного разу не порушував. Підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має батьків пенсійного віку, до останнього часу проживав у м. Києві за місцем реєстрації, однак, оскільки у нього народилася дитина, то йому довелося переїхати. Зокрема, його підзахисному було проведено операцію на нозі і лікарями йому була надані рекомендації щодо обмеження у пересуванні, а в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, він не зможе отримувати належного медичного обслуговування. У зв`язку із вищенаведеним, прохав обрати підозрюваному ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде належним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то з урахуванням матеріального та сімейного стану його підзахисного, прохав визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та зазначив, що йому було відомо про дане кримінальне провадження відносно нього, однак, до слідчого він не з`являвся оскільки виклики отримував не він, а його мама. Про виклики, що надійшли, мама йому говорила, але він боявся, що його позбавлять волі, а тому не приходив до слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 КПК України, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Судом було встановлено, що 31.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011968 були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

23 квітня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Постановами слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 від 20.05.2019 року було зупинено досудове розслідування та оголошено підозрюваного ОСОБА_4 у розшук.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.11.2020 року, ОСОБА_4 було затримано 06.11.2020 року о 22 годині 00 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 07.11.2020 року було відновлено досудове розслідування.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, наявними доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0011968 від 31.12.2018 року; рапортом працівника поліції від 30.12.2018 року; протоколом огляду місця події від 31.12.2018 року; протоколом огляду речей від 31.12.2018 року; протоколами допиту свідка від 24.01.2019 року; 31.12.2018 року та 05.01.2019 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 31.12.2018 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу дію від 04.01.2019 року; протоколом допиту потерпілого від 04.01.2019 року; висновком експерта № 042-312-2019 від 14.03.2019 року; висновком експерта № 091-72-2019 від 19.03.2019 року; висновком експерта № 081-55-2019 від 20.03.2019 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2019 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.11.2020 року; повідомленням про підозру від 23.04.2019 року.

Крім того, у судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, також враховує, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, офіційно не працевлаштований, перебував у розшуку.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 191, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 30 днів, з моменту його фактичного затримання, тобто до 05 грудня 2020 року, у межах строків досудового розслідування.

Суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: