Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року
м. Київ

справа № 653/2484/19
провадження № 51-3782 км 20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Генічеськ, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК)
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК та призначеному йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно з вироком, 31 травня 2019 року, близько 11.00 год., ОСОБА_6 , правомірно знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті раптово виниклої сварки з потерпілою ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, шляхом силового стискання рук, передпліччя та одного удару металевою каструлею по голові потерпілої, спричинив останній легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, вимагає їх скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаними можливостями їх отримати. Адвокат посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, внаслідок чого було порушено принцип доведеності вини особи поза розумним сумнівом, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а судом апеляційної інстанції, зокрема, було порушено й право засудженого на захист.
В обґрунтування власної позиції адвокат зазначає, що судом першої інстанції було надано невірну оцінку показанням потерпілої та свідків, які є суперечливими та не узгоджуються між собою, а судом апеляційної інстанції не було належним чином перевірено зазначені розбіжності, які вказують на недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так, з метою встановлення та виправлення недоліків, допущених судом першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі заявляв вимогу щодо повторного допиту потерпілої, свідків та дослідження письмових доказів, а саме протоколів слідчих експериментів за участю зазначених осіб. Натомість, апеляційний суд ці докази повторно не дослідив, а в оскарженій ухвалі зазначив, що клопотань про повторне дослідження доказів ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялося, чим і порушив, на думку захисника, право на захист.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу свого захисника у повному обсязі з підстав, зазначених в ній.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог касаційної скарги. Зазначив, що згідно з журналом судового засідання від 18 червня 2020 року суддя-доповідач апеляційного суду запитувала учасників судового розгляду, чи є у них клопотання і отримала негативну відповідь. Отже, судом апеляційної інстанції не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону.
Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Захисник ОСОБА_7 надіслав до Суду заяву про розгляд касаційної скарги без його участі.
Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від інших учасників не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та пояснення засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з положеннями статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Частина 1 статті 412 КПК України передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Розглянувши доводи адвоката ОСОБА_7 щодо порушення права на захист судом апеляційної інстанції, Суд вбачає їх обґрунтованими та такими, що знаходять своє підтвердження з наступних міркувань.
Згідно з частиною 1 статті 20 КПК засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені КПК.
Частиною 3 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника. Право обвинуваченого на захист закріплене у пункті 5 частини 1 статті 129 Конституції України, як одна з основних засад судочинства.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 дійсно заявляв вимогу щодо повторного допиту потерпілої, свідків та дослідження окремих письмових доказів, зокрема, протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідків інкримінованого його підзахисному кримінального правопорушення. Проте, під час апеляційного розгляду вимога сторони захисту залишилася поза увагою, відповідно, у судовому засіданні розглянута не була, висновок по суті зазначеної вимоги апеляційної скарги в ухвалі Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2020 року відсутній. Таким чином, порушення, допущені судом першої інстанції у частині встановлення наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, апеляційною інстанцією не перевірені, що порушує приписи статті 419 КПК.
Встановлене Судом порушення вбачається істотним, оскільки вплинуло на законність та обґрунтованість ухвали Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, а тому є підставою для її скасування й призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого, на підставі положень КПК та з урахуванням встановлених колегією суддів порушень, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, умотивувавши його належним чином.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 червня 2020 року скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3