Провадження №1-кп/447/20/20
Справа №447/1490/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2020 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000671 від 27.06.2016 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, тимчасово безробітного, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 27 червня 2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Nissan», моделі «Тіida» із реєстраційним номером « НОМЕР_1 », рухаючись по асфальтованій автомобільній дорозі із сполученням "Київ-Чоп" 576 км + 900 м, що між населеними пунктами с. Луб`яне, Миколаївського району Львівської області та с. Тростянець Миколаївського району Львівської області із швидкістю, близько 80-90 км/год., при ясній погоді без опадів та добрій видимості, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не врахував дорожніх умов, безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив попутне зіткнення у лівому ряді смуги руху вказаної автомобільної дороги із автомобілем марки "Citroen", моделі «С-ЕLYSЕЕ» із реєсграційним номером « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_7 .

Дана дорожньо-транспортна пригода, згідно із висновком експерта №1/1216 від 11.11.2016 відбулася внаслідок грубого порушення водієм автомобіля марки «Nissan», моделі «Тіida» із реєстраційним номером « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 правил дорожнього руху України, а саме:

п.п.13.1. - згідно якого, водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, собливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення ОСОБА_4 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України призвело до того, що ОСОБА_7 , отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: перелом 9-го ребра справа та синець в правій поперековій ділянці, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки Порожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч. 1 КК України визнав повністю, однак від дачі показів відмовився. У скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обтяжуючих вину обставин у відношенні ОСОБА_4 судом не встановлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має на утриманні неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких не позбавлений батьківських прав, вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов по справі залишити без розгляду, згідно поданої заяви потерпілого ОСОБА_7 від 27.06.2019 року.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100(п"ять тисяч сто) грн.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 4222,08 грн. витрат за залучення експерта.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 09.06.2017 року.

Речові докази по справі, а саме автомобіль марки «Nissan», моделі «Тіida» із реєстраційним номером « НОМЕР_1 » , який переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити у власності останнього; автомобіль марки "Citroen", моделі «С-ЕLYSЕЕ» із реєсграційним номером « НОМЕР_2 », який переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1