Кримінальне провадження № 629/4765/19
Номер провадження 1-кп/629/144/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, РФ, громадянин України, одружений, ромської національності, без освіти, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимий: 12.11.1999 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141 КК України до 1 року позбавлення волі; 30.05.2001 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 140 КК України до 3-х років позбавлення волі; 27.10.2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі; 18.12.2007 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 до 4-х років позбавлення волі; 27.07.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України до 4-х років позбавлення волі; 04.02.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнений 03.03.2018 року з Солонявської ВК № 1 по відбуттю строку покарання, 14.11.2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

17.03.2018 близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , йшов разом з ОСОБА_6 по вул. Гвардійська, міста Лозова, Харківської області в напрямку провулку Комунального. Достеменно знаючи, що у ОСОБА_6 при собі маються гроші, ОСОБА_4 вирішив відкрито заволодіти вказаними грошима. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, штовхнув ОСОБА_6 від чого вона впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді забитої рани у внутрішньому куті правої надбрівної дуги, яке згідно висновку експерта № 12-14/101-ЛЗ/18 від 05.06.2018 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна по тильній поверхні п`ятого п`ястно-фіалангового суглобу правої кисті, яке згідно висновку експерта № 12-14/101-ЛЗ/18 від 05.06.2018 року є легким тілесним ушкодженням. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 віддати йому грошові кошти. Коли остання витягнула гроші, ОСОБА_4 вирвав у неї із рук гроші в сумі 400 гривень та побіг в напрямку залізничного вокзалу. В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочину.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, без освіти, не працює, неодружений, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише шляхом ізоляції від суспільства, саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України до постановлення вироку Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першої-третьої цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що обвинувачений винний ще і в другому злочині, скоєному ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат по справі не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і піддати його покаранню у виді 4 (чотирьох) років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ від 14 листопада 2019 року, більш суворим за даним вироком, призначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_4 позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 місяць.

Строк тримання під вартою засудженому ОСОБА_4 рахувати з 29.03.2018 року, відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року.

Судових витрат по справі не має.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України, а саме: жіночу куртку синього кольору із зображенням квітів із нашаруванням речовини бурого кольору, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, квитанція № 18/33, номер книги 733 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського

апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1