Справа № 755/1376/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві об`єднане кримінальне провадження з присвоєним номером у суді - справа №755/1376/21, провадження №1-кп/755/693/21, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006103 від 14.12.2020 року та № 0000198 від 19 січня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гарячківка Вінницької області, українця, громадянина України, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2020 року приблизно о 00:33 ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Новус», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 17, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з каси магазину грошові кошти у сумі 4 000 грн., які належать ТОВ «Новус Україна», після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Новус Україна» матеріального збитку на суму 4 000 грн.
Крім того, того ж дня, тобто 13.12.2020 року приблизно о 04:52, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Новус», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 17, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно викрав з каси магазину грошові кошти у сумі 100 500 грн., які належать ТОВ «Новус Україна», після чого залишив приміщення магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Новус Україна» матеріального збитку на суму 100 500 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 13.12.2020 року приблизно у 00:33 він перебував у магазині «Новус», що розташований за адресою: місто Київ, проспект Броварський, 17, де таємно викрав з каси магазину 4 000 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Цього ж дня, приблизно о 04:52, перебуваючи там же, він знову вирішив вчинити крадіжку, тому повторно таємно викрав із каси магазину грошові кошти у розмірі 100 500 грн, після чого залишив приміщення магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд. У скоєному щиро каявся, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінальних правопорушень відповідають дійсності, просив суворо не карати, зазначив, що відшкодував потерпілому завданий матеріальний збиток на загальну суму 104 500 грн.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінальних проваджень, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Слід зазначити, що дане кримінальне провадження є об`єднаним з двох у суді згідно зі ст.ст. 217, 334 КПК України і йому присвоєно єдиний номер у суді - справа №755/1376/21, провадження №1-кп/755/693/21.

Стороною обвинувачення ОСОБА_3 було висунуто обвинувачення у кожному з об`єднаних проваджень окремо, а саме у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 ч. 1 ст. 185 КК України, а у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006103 ч. 2 ст. 185 КК України.

За змістом ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден із яких її не було засуджено. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому, повністю відшкодував завданий ним матеріальний збиток; дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, не працюючий, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше не судимий. Крім того, суд враховує, що потерпілий ТОВ «Новус Україна» не заявляв до обвинуваченого цивільного позову та у матеріалах справи є заява представника потерпілого про те, що будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий не має у зв`язку з відшкодуванням матеріального збитку.
Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування ним завданого збитку потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі, а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, добровільно відшкодував завданий збиток, раніше не судимий), наявності пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточно ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального проступку та/або злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1