Справа № 275/343/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника органу пробації - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів подання Брусилівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді обмеження волі щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, засудженого 12.05.2020 Брусилівським районним судом Житомирської області за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2020 до суду надійшло подання Брусилівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, оскільки в період іспитового строку не виконує обов`язок періодично з`являтися на виклик до органу пробації, а саме 01.09.2020 та 06.10.2020 не з`явився на реєстрацію до органу пробації.

У судовому засіданні представник Брусилівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області підтримав подання, просив його задовольнити з підстав вказаних в ньому.

Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення подання. Визнав, що дійсно двічі не з`являвся на виклик до уповноваженого органу, однак цьому були об`єктивні причини. Так, 01.09.2020 він пішов до школи, де навчається донька, після чого затримався на підробітках, не встиг в робочий час на реєстрацію. Також 06.10.2020 через поломку автомобіля весь день пробув на підробітках в лісі. Просить врахувати, що він працює, хоч і неофіційно, має на утриманні малолітню дитину, наголошував на тому, що він став на шлях виправлення, просить відмовити в задоволенні клопотання.

Прокурор ОСОБА_4 вказав на непідтвердження умисного порушення своїх обов`язків засудженим, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи № 12/2020 щодо засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов до наступного висновку.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.05.2020 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 12.05.2020 під особистий підпис був ознайомлений з правилами відбування покарання та обов`язками, покладеними на нього судом, а також роз`яснені наслідки ухилення від відбування покарання.

В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно матеріалів судового провадження та особової справи засудженого, у встановлені дні реєстрації 01.09.2020 та 06.10.2020 ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію до Брусилівського районного сектору пробації, при цьому до того свої обов`язки виконував.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 , 01.09.2020 останній не з`явився до органу пробації, так як відвідував шкоду, де навчається його дитина, а потім затримався на заробітках, а 06.10.2020 не з`явився, так як автомобіль, на якому останній поїхав на неофіційний підробіток, зламався в лісі.

За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, після неявки самостійно з`явився до органу пробації та дав пояснення.

На думку суду, неявку засудженого для реєстрації до відділу з питань пробації не можна вважати невиконанням ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків без поважних причин, оскільки його неявки не мають систематичного характеру, були викликані об`єктивними причинами і не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин у судовому засіданні встановлено не було, оскільки дві неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації не свідчать про те, що вони сталися з неповажних причин, засуджений ОСОБА_5 надав пояснення причин неявки, які викликані його підробітком та вихованням дитини, що спростовує висновок про умисне невиконання покладених судом обов`язків. При цьому суд зауважує, що сам факт неявки на виклик до органу пробації не може свідчити про злісне небажання засудженого ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_5 19.08.2020 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, однак, суд враховує, що це одиничний випадок притягнення до адміністративної відповідальності, який не вказує на системність невиконання покладених обов`язків.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи № 12/2020 відносно ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей щодо його злісного ухилення від виконання зобов`язань, передбачених ч. 3 ст. 164 КВК України.

На думку суду, викладені у поданні факти неявки на виклик до органу з питань пробації самі по собі не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення. Допущене ним порушення суд розцінює як незначне, а пояснення засудженого під час розгляду подання в суді як підтвердження розуміння необхідності виконувати покладені судом обов`язки, що дає підстави суду розцінити це як намір його подальшого виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого на відбування покарання у виді обмеження волі.

З огляду на викладене, суд не вбачає вагомих підстав для задоволення подання та дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання не доведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Оскільки іспитовий строк, на який засудженого ОСОБА_5 було звільнено від відбування призначеного покарання на час розгляду подання не закінчився, тому особова справа підлягає поверненню до Брусилівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженого.

Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537-539 КПК України , суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Брусилівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1