У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів), засудженого 09.03.2017 Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 258, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
щодо якого заявлено клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі,
за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року задоволено клопотання інспектора Солом?янського районного відділу філії Державної установи Центр Пробації у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і ОСОБА_5 направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років, призначеного 09 березня 2017 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 258, ч. 4 ст. 70 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_5 не виконував покладені на нього вироком суду обов?язки, що визначені ст. 76 КК України при звільненні його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, призначеного вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 258, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, а саме: не з`являвся без поважних причин на реєстрацію у дні, визначені органом з питань пробації: 15 листопада 2018 року, 02 травня 2019 року, а також з 04 липня по 16 липня та з 01 серпня по 19 вересня 2019 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року скасувати та залишити вирок Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог засуджений вказує, що судом було поверхнево оцінено докази у справі, що, в свою чергу, стало причиною ухвалення неправомірного рішення.
На переконання ОСОБА_5 умислу на ухилення від відбування покарання в нього не було, всі пропуски зустрічей з інспектором відділу пробації ОСОБА_8 відбувались з поважних причин: через важке захворювання, внаслідок якого засуджений є інвалідом 3 групи та потребував постійного медичного догляду, а також за наявності сімейних обставин.
Так, причиною його- ОСОБА_5 неявки 15 листопада 2018 року для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації була амнезія, через яку він забув день явки, 02 травня 2019 року він не зміг прибути для реєстрації, оскільки працював на будівництві в м. Києві, а керівник роботи відмовився відпускати його.
Як далі посилається засуджений, в період з 04 липня 2019 року по 19 вересня 2019 року він не зміг прибути до уповноваженого органу з питань пробації у зв?язку із погіршенням стану здоров?я, про що повідомив представника відділу пробації по телефону, та з 17 липня 2019 року по 30 липня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у Веселівській районній центральної лікарні.
При цьому, з липня по серпень 2019 року він- ОСОБА_5 був вимушений доглядати за своїми дітьми, так як його дружина перебувала за кордоном.
Звертає увагу засуджений і на те, що пояснення його матері, на які посилався суд першої інстанції, були сфабриковані, з огляду на те, що мама похилого віку, підписуючи показання начебто з її слів, що написані особами, які їх відбирали, - мала поганий зір.
За апеляційною скаргою ОСОБА_5 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційний розгляд на 02 квітня 2020 року), про що засудженому направлялися копії відповідних ухвал та пам?ятка про його права та обов?язки (а.п. 66-67, 68, 69-70, 71, 72), які повернулися на адресу суду апеляційної інстанції без їх вручення (а.п. 78).
В судові засідання за відповідними викликами за адресою місця проживання, що вказана в апеляційній скарзі засудженого, на 02 квітня, 15 червня, 13 липня, 26 серпня, 26 жовтня, 09 листопада 2020 року засуджений ОСОБА_5 не з?явився (а.п. 78, 79-80, 87-88, 89, 91, 93-94, 96, 97, 102-103, 105, 106), про причини своєї неявки суд не повідомив.
Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Оскільки ОСОБА_5 , подавши апеляційну скаргу 26 лютого 2020 року, упродовж часу до 09 листопада 2020 року не цікавився перебігом її розгляду, колегія суддів погоджується з думкою прокурорів про розгляд провадження за відсутності засудженого ОСОБА_5 , а, окрім того, не призначає йому захисника, оскільки позбавлений можливості вислухати думку засудженого щодо захисту його інтересів певним захисником за призначенням на даній конкретній стадії провадження з урахуванням і положень ч. 1 ст. 318 КПК України щодо проведення і завершення судового розгляду протягом розумного строку, що, загалом, не впливає на захист інтересів ОСОБА_5 .
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, до якої долучена особова справа, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 370 КПК України задекларована законність, вмотивованість та обґрунтованість судового рішення.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право за клопотанням органу або установи виконання покарань вирішити питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
У судове засідання по розгляду такого клопотання викликається зокрема, засуджений та його захисник, що закріплено ч. 5 ст. 539 КПК України.
Про час та місце розгляду клопотання повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, та інші органи/установи, що перелічені у вказаній нормі закону.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Отже зі змісту ч. 5 ст. 539 КПК України випливає, що участь засудженого та його захисника у судовому засіданні по розгляду клопотання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, зокрема щодо направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком - є обов`язковою.
При цьому, в судовому засіданні, яке розглядається з урахуванням положень Розділу VIII та ст.ст. 318-380 КПК України, вказані особи користуються правами, передбаченими ст.ст. 36, 42, 44, 46 КПК України для сторін обвинувачення та захисту.
Як регламентовано ч. 1 ст. 324 КПК України, якщо в судове засідання не прибув захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов?язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час і місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є поважною, суд порушує питання про відповідальність адвоката, який не прибув, перед органом, що згідно із законом уповноважений притягати його до дисциплінарної відповідальності.
Якщо подальша участь захисника у судовому провадженні неможлива, головуючий пропонує обвинуваченому//засудженому обрати собі іншого захисника або залучає захисника для здійснення захисту за призначенням як указано в ч. 3 вказаної норми процесуального закону.
З матеріалів провадження за клопотанням органу виконання покарань та особової справи засудженого видно, що ОСОБА_5 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 258, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Тобто, ОСОБА_5 засуджений за злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, що у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов?язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
До кримінального провадження, як указують приписи п.п. 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, відноситься і кримінальне провадження у суді першої інстанції.
Тобто, участь захисника у провадженні за клопотанням органу виконання покарань стосовно ОСОБА_5 - є обов?язковою.
Водночас, з матеріалів провадження за клопотання не видно, щоб до участі у провадженні стосовно ОСОБА_5 залучався захисник, а тому, на підставі норми п. 4 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, ухвала Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_5 підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду клопотання про скасування звільнення його від покарання з випробуванням у суді першої інстанції, де належить перевірити доводи засудженого, висунуті ним на свій захист.
За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404 ,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання інспектора Солом?янського районного відділу філії Державної установи Центр Пробації у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і ОСОБА_5 направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років, призначеного 09 березня 2017 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 258, ч. 4 ст. 70 КК України - скасувати та призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3