Провадження по справі № 1-кп/367/241/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002367 від 23.04.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іжевськ Удмуртської республіки Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Подгорне Воронезької області Російської Федерації, громадянин України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2017 року близько 10 годин 00 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який є особою, яка раніше вчинила розбій, маючи спільний прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя потерпілого, перебуваючи поблизу Залізничного вокзалу м. Львів за адресою: м. Львів Двірцева площа 1, змовились між собою спільно заволодіти чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя потерпілого. Так, цього ж дня ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя потерпілого, не маючи коштів для оплати послуг таксі, ввели в оману потерпілого ОСОБА_11 , який працював таксистом, повідомивши йому неправдиві відомості про можливість оплати ними поїздки на автомобілі таксі під керуванням ОСОБА_11 з м. Львів до с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району, Київської області. В результаті цього, ОСОБА_11 погодивсь на пропозицію ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та цього ж дня відвіз останніх на автомобілі «CHEVROLET LACETTI» державний номерний знак НОМЕР_1 з м. Львова до м. Вишневе Києво-Святошинського району. В подальшому, з метою введення потерпілого ОСОБА_11 в оману, задля того, щоб він не здогадався про дійсні наміри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні 22.04.2017 року близько 18 годин 30 хвилин вказали ОСОБА_11 прибути до магазину «Новус» за адресою: вул. Святошинська, 28 а, м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де ОСОБА_10 вийшов з салону автомобіля «CHEVROLET LACETTI» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 залишивсь разом із потерпілим ОСОБА_11 у салоні вказаного автомобіля та вказав останньому рухатись до будинку АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_10 , керуючись спільним умислом з ОСОБА_9 , викликав до магазину «Новус» за адресою: вул. Святошинська, 28а, м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, автомобіль таксі «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням свідка ОСОБА_12 , якому не було відомо про дійсні наміри останніх, та сівши до салону даного автомобіля, вказав йому рухатись до будинку АДРЕСА_4 , що розташований неподалік будинку АДРЕСА_3 . Прибувши на місце, ОСОБА_10 вказав свідку ОСОБА_12 , почекати його, та залишив салон автомобіля «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , і направився до будинку АДРЕСА_3 , знаючи про те, що ОСОБА_9 перебуває там разом із потерпілим ОСОБА_11 .. Так, 22.04.2017 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який є особою, яка раніше вчинила розбій, діючи за попередньою змовою, маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя потерпілого ОСОБА_11 , який зазнав нападу, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , де керуючись спільним умислом, співучасники злочину здійснили напад на потерпілого ОСОБА_11 , погрожуючи застосувати до нього насильство, небезпечне для життя останнього, а саме: ОСОБА_9 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою уникнення викриття вчинення злочину, в той час, коли ОСОБА_10 продемонстрував потерпілому предмет, схожий на ніж. Під час здійснення розбійного нападу, в ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раптово виник прямий умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , який намагався перешкодити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволодіти належним йому майном, при цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно-небезпечні наслідки та бажали їх настання, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, діяли з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, попередньо змовившись між собою, а саме: ОСОБА_9 , керуючись з ОСОБА_10 спільним умислом, спостерігав за навколишньою обстановкою задля запобігання викриття вчинення злочину, а ОСОБА_10 , ножем, наніс 1 удар в область грудної клітини ОСОБА_11 , після ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном «HUAWEI» TIT-U02, золотистого кольору на дві сім-картки та грошовими коштами в сумі 500 гривень. Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням легені та аорти, розвитком крововтрати. Проникаюче колото-різане поранення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли на автомобілі таксі «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням свідка ОСОБА_12 , викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 2913,33 гривень.

Вищевказаними діями, ОСОБА_9 вчинив сукупність злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Вищевказаними діями, ОСОБА_10 вчинив сукупність злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 та п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав і суду пояснив, що дійсно 22.04.2017 року, вранці, вони разом із братом ОСОБА_10 перебуваючи у Львові поблизу залізничного вокзалу вирішили повертатись додому, у ОСОБА_13 та викликати службу таксі. З цією метою вони зателефонували у службу таксі та замовили автомобіль. З водієм таксі ОСОБА_11 вони домовились про те, що останній довезе їх до Києва за чотири тисячі гривень, які вони йому сплатять по приїзду до міста. Пояснив, що дійсно цих грошей у них з собою не було, оскільки вони не отримали свій борг за яким приїхали до Львова, тому домовились, що гроші їм підвезуть знайомі по приїзді до Києва. Водій забрав їх на автомобілі «CHEVROLET LACETTI» світлого кольору. По дорозі у Київ вони декілька разів заправляли автомобіль таксі. Дорога зайняла близько шести з половиною годин. Приблизно о 19 годині 00 хвилин вони приїхали у м. Вишневе Київської області, ОСОБА_10 вийшов біля магазину «Новус», а він поїхав з водієм до селища Софіївської Борщагівки, де йому знайомий повинен був привезти гроші. По приїзду до селища він попросив водія заїхати на вулицю Весняну, яка закінчується тупиком, там зупинитися та почекати коли йому підвезуть гроші. Оскільки раніше він проживав в даному районі він знав цю місцевість та показав водію куди їхати. Після того, як вони зупинилися він намагався зв`язатися зі знайомим, який повинен був підвезти гроші, але останній не відповідав. Який саме у нього в той день був номер телефону з собою не пам`ятає, але він у нього розрядився. Він попросив ОСОБА_11 дати йому свій мобільний телефон, щоб зателефонувати, на що останній добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «HUAWEI», золотистого кольору. Він взяв телефон потерпілого й пару разів набрав знайомого але той не відповідав, після чого він набрав ОСОБА_14 , повідомив, що грошей не буде і попросив його забрати звідти, пояснивши де він перебуває. Під час розмови по телефону він почав віддалятися від автомобілю потерпілого та пішов у напрямку поряд розташованих гаражів і там сховався. Деякий час він перебував поміж гаражів, після чого пішов в напрямку дороги. Вийшовши на дорогу він побачив автомобіль таксі світлого кольору, можливо срібляве й побачив брата ОСОБА_14 . Підійшовши до таксі, він сів до нього та через деякий час віддав ОСОБА_15 телефон потерпілого. Після цього, ОСОБА_16 вийняв з нього картки мобільного зв`язку та по дорозі викинув. Про інцидент ОСОБА_15 із потерпілим він дізнався по дорозі. Також, по дорозі він набрав знайомого ОСОБА_17 та попросив його дати йому кофту переодягнутися, оскільки свою він віддав ОСОБА_15 , та запросив його з ними поїхати у Львів, на що той погодився. Вони під`їхали до ОСОБА_17 , забрали його та поїхали до ломбарду у м. Києві в район Борщагівка, здати мобільний телефон потерпілого. В ломбарді ОСОБА_16 на своє ім`я заклав телефон потерпілого приблизно за одну тисячу гривень. Після цього вони викликали таксі та поїхали в м. Київ у напрямку метро «Нивки». По дорозі вони домовились з водієм їхати до Львову, де їм повинні були віддати гроші їх знайомі. Перед виїздом з Києва, він вжив наркотичний засіб «метадон» внутрівенно. Далі вони всі разом поїхали до Львову. По приїзду до с. Мурованого Львівської області вони зробили зупинку на відпочинок, після чого були затримані працівниками поліції. Пояснив, що не вчиняв напад на потерпілого, не домовлявся із братом на вчинення його вбивства, просто забрав його телефон, в чому щиро розкаявся. Просив перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України. Позовні вимоги потерпілої не визнав. Просив суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав та суду пояснив наступне. 22.04.2017 року в першій половині дня вони перебували із його братом ОСОБА_18 у м. Львові. Вирішили повертатися додому у ОСОБА_13 , та ОСОБА_19 запропонував викликати таксі. Вони зателефонували у службу таксі з`ясували вартість поїздки та замовили автомобіль. До них приїхав автомобіль «CHEVROLET LACETTI» світлого кольору під керуванням ОСОБА_11 .. Вони домовились із ним, що оплату проїзду у розмірі чотири тисячі гривень вони здійснять по приїзду в ОСОБА_13 , а також домовились, що по дорозі заправлять автомобіль. В дорозі вони були близько п`яти шести годин. Вони приїхали близько 18 години 00 хвилин у с. Вишневе де він вийшов біля магазину «Новус» по вул. Святошинська, оскільки повинен був зустрітися зі знайомим. Оскільки зі знайомим він не зустрівся вирішив їхати по своїх справах. В цей момент йому подзвонив брат ОСОБА_19 та попросив забрати його біля гаражів на Софіївській Борщагівці, де він раніше жив. Він викликав таксі, приїхав автомобіль «Део Ланос» білого кольору та вони поїхали в район вул. Соборна. Приїхавши до двоповерхового будинку вони повернули у двір та зупинились біля гаражів. Він вийшов та попросив водія зачекати його, а сам пішов пішки, по стежці яка вела у місце де повинен був його чекати брат. Пройшовши до тупику неподалік гаражів він побачив автомобіль «CHEVROLET LACETTI» і потерпілого ОСОБА_11 .. При цьому ОСОБА_19 там не було, водій був дуже злий та почав кричати на нього, де його брат ОСОБА_19 і де його телефон. Він набрав ОСОБА_19 на мобільний телефон, але той був вимкнений. В цей момент він також зателефонував таксисту з яким він приїхав і попросив його почекати ще. При цьому ОСОБА_11 накинувся на нього та вдарив його ногою в область стегна. Він почав відходити від нього, але ОСОБА_11 продовжував хапати його за руки та одяг і вдарив його правою рукою в голову. В цей момент він достав зі своєї сумки, яка одягнута була через плече, ніж та вдарив його в область грудей правою рукою. Після удару потерпілий відпустив його, а він одразу побіг по стежці до автомобілю на якому приїхав. Ніж він забрав з собою, сховавши його, щоб по дорозі викинути. Про те, що потерпілий помер від його удару йому відомо не було, оскільки він одразу пішов та не бачив, що з ним сталося. Після того, як він підійшов до таксі він сказав водієві, що треба їхати. Вони почали виїжджати до головної дороги та біля двоповерхового будиночку він побачив позаду на дорозі ОСОБА_19 і сказав водієві зупинитися, та здати назад, щоб його забрати. Коли ОСОБА_19 сів в автомобіль, він висловив йому своє обурення щодо того, що той забрав телефон потерпілого. А також розповів по дорозі про інцидент із ним. Після цього ОСОБА_19 віддав йому телефон потерпілого та він викинув з нього сім картки по дорозі на Вишневе. Також він викинув ніж яким наніс удар потерпілому. ОСОБА_19 з його номера телефону подзвонив ОСОБА_20 та попросив його дати йому спортивну кофту, а також спитав його чи можна на його ім`я здати в ломбард телефон потерпілого, але останній не погодився. Вони на таксі під`їхали до місця проживання ОСОБА_21 у м. Вишневому по вул. Святошинська. ОСОБА_17 виніс їм «олімпійку» та сівши із ними поїхав у ломбард в Києві. Біля ломбарду ОСОБА_19 розплатився із таксистом та вони його відпустили. ОСОБА_19 віддав йому свою кофту «олімпійку» та одягнув ту, що йому виніс ОСОБА_22 . Також, по дорозі вони вирішили знову поїхати у Львів, щоб забрати гроші, які їм повинні були віддати та запросили з собою ОСОБА_17 , на що той погодився. В ломбарді вони на його паспорт здали мобільний телефон потерпілого марки «HUAWEI», золотистого кольору приблизно за одну тисячу п`ятсот гривень. Після цього вони викликали таксі. До них приїхав водій на темному автомобілі марки «Опель» та вони всі разом поїхали в м. Київ, в напрямку метро «Нивки». По дорозі вони домовились із водієм про те, що він відвезе їх до Львову. Приїхавши в район «Нивки» взяли наркотичні засоби. Він вживав метадон, водій вживав метамфетамін, а що вживав ОСОБА_19 він не пам`ятає. Приблизно о 23 годині 00 хвилин вони виїхали з Києва на Львів. По приїзду до с. Мурованого Львівської області вони зробили зупинку на відпочинок, після чого були затримані працівниками поліції. Пояснив, що не вчиняв напад на потерпілого, не домовлявся із братом на вчинення його вбивства з корисливих мотивів. Зазначив, що наніс удар ножем потерпілому під час сутички між ними, не маючи наміру його вбивати та не брав речей у потерпілого. Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 115 КК України. Позовні вимоги потерпілої не визнав. Просив суворо не карати та дати шанс на виправлення.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні зазначених вище злочинів, їх вина підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що вбитий ОСОБА_11 приходиться їй чоловіком. З ОСОБА_11 вони проживали у м. Львів та її чоловік працював водієм у місцевій службі таксі. Так, 22.04.2017 року близько 15 години 30 хвилин її чоловік прийняв замовлення та повідомив, що повернеться близько 2-ої ночі, оскільки прямує до м. Житомир з пасажирами. Після чого, вже наступна розмова, по телефону, з чоловіком була приблизно о 17 годині 30 хвилин, коли потерпіла зателефонувала йому. Під час даної розмови чоловік не повідомив їй, де саме він знаходився. Дана розмова була останньою. Потерпіла зазначила, що при ОСОБА_11 було 2 мобільні телефони: «HUAWEI» золотистого кольору та «LG» білого кольору, також у нього було близько 500 гривень. Пояснила, що вночі 23.04.2017 року, близько 2-ої години вона телефонувала ОСОБА_11 , однак телефони останнього вже були вимкнені. Зранку потерпіла зателефонувала до колеги її чоловіка - ОСОБА_23 , який повідомив їй, що йому невідомо де ОСОБА_11 .. Разом із тим, пізніше того ж дня ОСОБА_24 повідомив потерпілій, що до офісу служби таксі приходила поліція, та повідомили, що ОСОБА_11 вбили у Київській області. Також потерпіла зазначила, що ОСОБА_11 носив окуляри та в той день, також був в них, а одягнений був в сині джинси, синю куртку та светр. Крім того, потерпіла пояснила, що їй відомо, що 22.04.2017 року з її чоловіком по телефону також розмовляв ОСОБА_25 та він йому повідомив, що їде до Києва. В судовому засіданні потерпіла підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Вказані показання потерпілої ОСОБА_7 , являються належними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що потерпіла ніколи не була особисто знайома з обвинуваченими та не перебувала з ними в будь-яких відносинах, крім того, вони не суперечать показанням допитаних свідків та дослідженим письмовим та речовим доказам, за таких підстав, суд не вбачає підстав для визнання показань потерпілої недопустимими та неправдивими.

Крім того, вина обвинувачених у вчиненні злочинів, викладених у даному вироку суду підтверджується показаннями свідків, які будучи безпосередньо допитаними, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення та осіб, що вчинили вказані злочини. Так, аналізуючи зміст показань свідків в частині обставин, які вони сприймали особисто, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює водієм таксі на автомобілі «ДЕО Ланос» білого кольору. 22 квітня 2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, він прийняв замовлення з Вишневого на Нивки в м. Київ, по «Мобайл таксі». Після чого, під`їхав на замовлення за вказаною у мобільній програмі адресою до магазину «Новус» у м. Вишневе по вул. Святошинська. Під час очікування клієнта, останній декілька разів набирав на його мобільний номер з мобільного номера НОМЕР_3 та намагався знайти де він його очікує. До його автомобілю підійшов високий чоловік з темним волоссям, на вигляд не слов`янської зовнішності. В судовому засіданні свідок суду пояснив, що цим чоловіком був обвинувачений ОСОБА_10 .. Близько о 19 годині 05 хвилин вони виїхали від «Новусу» та клієнт зазначив, що потрібно забрати його брата у с. Софіївка Борщагівка, куди саме він покаже. Вони від магазину поїхали через вул. Жулянська до вул. Соборна та на світлофорі вул. Соборна б. 51, повернули ліворуч та навпроти двоповерхової будівлі знову повернули ліворуч у двір. По часу вони їхали приблизно 10 хвилин. У дворі вони зупинилися, та ОСОБА_26 пішов до стежки між гаражами біля червоного паркану, та зник з обзору. Деякий час, приблизно хвилин 10 він очікував, після чого йому зателефонував ОСОБА_26 та попросив ще почекати, оскільки брат збирається. Приблизно через 30 хвилин після очікування до нього із того ж проходу між гаражами вийшов ОСОБА_26 . Обвинувачений був схвильований та сказав йому швидше виїжджати. Вони виїхали з двору та повернули праворуч у бік вул. Соборної, в той же момент обвинувачений сказав зупинитися та здати трохи назад, оскільки треба забрати брата, що він і зробив. До автомобілю підійшов не високий чоловік, з темним волоссям на вигляд не слов`янської зовнішності та сів на заднє сидіння автомобілю. В судовому засіданні свідок суду пояснив, що цей чоловік це ОСОБА_27 . Після чого, ОСОБА_26 почав з ним розмовляти на підвищених тонах, але на незнайомій йому мові. Далі йому сказали направлятися в м. Вишневе, куди саме показували по дорозі. Під час руху з ОСОБА_28 у напрямку Свято-Петровського, ОСОБА_19 передав ОСОБА_15 мобільні телефони, останній висунув з них картки та по ходу руху викинув через вікно. Які саме телефони, та що ще він викинув, він не бачив. Коли вони приїхали в м. Вишневе на вул. Святошинську, вони зупинилися та близько 10 хвилин чекали. Через деякий час, вийшов чоловік слов`янської зовнішності із пакетом та сів до автомобілю на заднє сидіння. Після чого вони всі разом поїхали у м. Київ на вул. Симиренка 5, а саме до ломбарду «Скарбниця». По прибуттю з ним розрахувався ОСОБА_19 , та сплатив йому гроші, та він поїхав працювати далі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що у квітні 2017 року, точної дати не пам`ятає, до нього поступив дзвінок від раніш знайомого йому ОСОБА_9 з незнайомого номеру. Останній запитував як справи та чи занятий він в даний момент, після короткої розмови ОСОБА_9 повідомив його, що заїде до нього та попросив бути його дома. Також, останній попросив його взяти з собою «олімпійку» та його паспорт, оскільки їм треба щось здати в ломбард. Свідок зазначив, що ОСОБА_9 разом із братом ОСОБА_10 мали приїхати на таксі. Коли, приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали до свідка, під будинок, на таксі, а саме на автомобілі білого кольору марки «Деу Ланос». Він сів до автомобілю на заднє сидіння, де перебував ОСОБА_19 . Свідок зазначив, що ОСОБА_10 був в білій «олімпійці», на якій було декілька якихось плям, які він, в подальшому, намагався витерти серветками. Так, ОСОБА_10 взяв у свідка «олімпійку», яку ОСОБА_9 просив взяти із собою, та перевдягнувся. Разом із тим, свідок зазначив, що обвинувачені по черзі вдягали його «олімпійку». По дорозі, вони домовилися разом поїхати до Львова. При цьому, обвинувачені повідомили свідку, що вони в цей день приїхали зі Львову, але не повідомляли на чому. Після чого, вони на вказаному таксі поїхали в м. Київ на Борщагівку до ломбарду «Скрабниця». Біля ломбарду обвинувачені запитали свідка чи взяв він паспорт та показали телефон, який необхідно було здати у ломбард, але він не взяв свій паспорт. У ломбарді, ОСОБА_30 та ОСОБА_16 сперечались на чиї документи вони будуть здавати мобільний телефон. Після цього, обвинувачені здали мобільний телефон «HUAWEI» та отримали більше однієї тисячі гривень, на чиє ім`я здавали, він точно не пам`ятає. Вони розрахувались з водієм таксі та останній поїхав. Після цього, вони придбали пиво та цигарки та викликали інше таксі. На замовлення приїхав автомобіль марки «Опель Астра» темного кольору, та вони домовились з ним поїхати до Львова. По дорозі вони заїжджали кудись та Огли давали гроші водієві таксі, та він приніс їм наркотичні засоби, які вони вжили по дорозі до Львову. По приїзду, вже наступного дня, у Львів обвинувачені мали з кимось зустрітись, щоб забрати гроші, вони чекали весь час дзвінка цієї особи. Вони заїжджали в кафе, щоб перекусити, після чого заїхали в магазин придбали коньяк та їжу, та поїхали на площадку у жилому дворі, щоб розпити спиртне. Разом із тим, вони не встигнули відкрити пляшку алкогольного напою, як в цей момент під`їхала поліція та затримала обвинувачених і свідка. Після затримання їх відвезли до відділку поліції. Свідок, також, зазначив, що під час перебування разом із обвинуваченими бачив у останніх ніж, але точно не пам`ятає в кого саме він був в руках. Також, свідок повідомив, що його допитували поліцейські двічі, а саме у ОСОБА_31 після затримання та вже після повернення додому у м. Боярка. Про те, що обвинувачені в день їх зустрічі того дня вбили чоловіка він дізнався від поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 суду пояснив, що він, працював водієм у службі таксі на автомобілі марки «Опель Астра» чорного кольору. 22.04.2017 року ввечері прийняв замовлення за адресою: м. Київ, вул. Симиренко 5. Коли він приїхав за адресою замовлення до ломбарду, він побачив двох чоловік та до них підійшов третій, вони сіли в автомобіль та попросили везти їх в сторону Нивок, як було зазначено в замовленні. Зазначив, що по дорозі вони заїжджали в аптеку. Повідомив, що під час поїздки ОСОБА_10 вживав наркотики. Він з обвинуваченими наркотичні засоби не вживав. Після того, як вони приїхали на Нивки, обвинувачені запропонували йому 4 000 гривень за те, щоб він відвіз їх до Львову, на що він погодився. Свідок повідомив, що по дорозі до Львова вони зупинялися лише на АЗС. Також, свідок повідомив, що по дорозі коли вони направлялись до Львову, ОСОБА_33 передавав ОСОБА_34 пакет, в якому була кофта з бурими плямами. Коли заїхали у Львів, вони зателефонували товаришу, щоб той скинув гроші свідку на картку, але гроші не прийшли та він не зміг заправитися. В цей момент, обвинувачені запропонували йому здати його телефон до ломбарду. Телефон здав ОСОБА_33 , та віддав йому усі кошти, а саме близько 1 500 гривень, на частину яких свідок заправив свій автомобіль. Після чого, він завіз обвинувачених та їхнього товариша до магазину, де останні купили коньяк та лимон, закуску. Після чого, вони під`їхали в приватний сектор на дитячий майданчик, та свідок відійшов в туалет. В цей час ОСОБА_33 взяв без дозволу ніж, який належав свідку, в дверцях, та нарізав їжу. Після чого, приїхала поліція та всіх затримали. Працівники поліції повідомили свідку про вбивство таксиста в Київській області та про те, що він міг бути наступним. Працівники поліції затримали обвинувачених та їх знайомого, провели з ними слідчі дії, під час яких вилучили пакет в якому була кофта з плямами бурого кольору, схожими на кров.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що він з потерпілою ОСОБА_7 перебуває у дружніх відносинах, оскільки вона є дружиною його померлого друга ОСОБА_11 .. Також свідок показав, що 22.04.2017 року його друг ОСОБА_7 повідомив, що отримав замовлення в напрямку м. Київ з двома хлопцями та сказав, що передзвонить при можливості. Пізніше, того ж дня, свідок і ОСОБА_11 спілкувалися по телефону вдруге, та ОСОБА_11 повідомив свідку, що везе двох хлопців, які за національністю не є українцями, але в той же час, просив не перейматися. Повідомив, що хлопці по дорозі будуть його заправляти. Разом із тим, під час даної розмови ОСОБА_11 повідомив, що не знає кінцевої зупинки даного замовлення, та що кожні 3-4 години буде виходити на зв`язок. Останній, третій, раз він зателефонував ОСОБА_11 близько 19 години 00 хвилин та повідомив, що він разом із двома клієнтами в м. Києві, та на даний момент його клієнти перебувають біля автомобілю та розмовляють з кимось щодо грошей, які їм повинні віддати. Також, потерпілий повідомив, що після цього він везе їх назад до Львову. Вони домовились, що коли вони, при виїзді з міста, заїдуть на заправку, він йому зателефонує, але дзвінка не було. Після даної розмови, зв`язок з ОСОБА_11 в період з 20 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин був відсутній. Крім того, свідок зазначив, йому відомо, що дане замовлення до м. Київ ОСОБА_11 отримав через диспетчера служби таксі, а про смерть ОСОБА_11 свідок дізнався наступного дня зранку, саме від дівчат, які працюють в службі таксі диспетчерами, в офіс, до яких, приходили поліцейські та повідомили, що ОСОБА_11 був знайдений мертвим в Київській області.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 суду пояснив, що він 22.04.2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин разом із його знайомим ОСОБА_37 йшли до магазину, та проходячи по вул. Весняній в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, в тупику зазначеної вулиці побачили, що на дорозі, спиною до землі, лежить людина. Після чого вони вирішили підійти до побаченої людини і зрозуміли, що це чоловік, який вже був мертвий без видимих ознак побиття, біля нього на землі лежали окуляри. Людина перебувала неподалік відкритого автомобілю «Шевроле Лачетті» срібного кольору. Після чого свідок викликав поліцію, яка приїхала через деякий час та почала проводити слідчі дії. Крім того, свідок зазначив, що під час огляду, поліцейськими, місця злочину, вони повідомили, що цей чоловік таксист.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 суду пояснив, що 22.04.2017 року близько о 20 годині 00 хвилин він йшов з другом ОСОБА_36 по вулиці Весняній в напрямку магазину. Ближче до б. 26 в кінці вулиці вони побачили відкритий автомобіль марки «Шевроле Лачетті» та біля нього за 10 метрів чоловіка, який лежав спиною на землі з розкинутими руками та не подавав ознак життя. Після чого, вони викликали поліцію. Видимих пошкоджень на чоловікові вони не бачили. Коли приїхала поліція та оглянула його вони знайшли поранення на тілі.

Проаналізувавши показання свідків, потерпілої у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку між собою та досліджені у судовому засіданні письмові та речові докази по справі, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів, викладених у даному вироку суду. Так, зокрема вина обох обвинувачених у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187 та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується показаннями свідка ОСОБА_39 , який будучи безпосередньо допитаним, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердив обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця та осіб, що вчинили вказаний злочин, зокрема ту обставину, що під час його телефонної розмови із потерпілим, яка відбулась о 19 годині 11 хвилин, останній повідомив, що знаходиться разом із обома обвинуваченими, які стоять біля його автомобілю. Так, аналізуючи зміст показань свідка в частині обставин, які він сприймав особисто, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було. Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, суду надано не було.

Крім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується наступними дослідженими доказами:

- протоколом огляду місця події від 22.04.2017 року по вул. Весняній в с. Софіївська Борщагівка Київської області та ілюстративної таблиці до нього, відповідно до яких, безпосереднім місце огляду була земельна ділянка по вул. Весняній в с. Софіївська Борщагівка Київської області, де біля будинку № 26 було знайдено тіло гр. ОСОБА_11 , який був вдягнутий в куртку, полосатий светр, та сині джинси, а також виявлено та вилучено: окуляри потерпілого ОСОБА_11 ; змиви з лівої та правої руки потерпілого ОСОБА_11 на марлевий тампон; змив речовини бурого кольору вилучений біля потерпілого ОСОБА_11 з асфальтованого покриття; зрізи нігтів з правої та лівої руки потерпілого ОСОБА_11 ; змив речовини бурого кольору вилучений на марлевий тампон з шиї потерпілого ОСОБА_11 ; скляну пляшку з під пива марки «BAD», ємністю 0,75 л.; паперовий стаканчик; паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_11 , посвідчення водія, ідентифікаційний код, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 ; передній лівий коврик з автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280113; чохол з переднього правого сидіння автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280114; чохол з переднього лівого сидіння автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280116; чохол з заднього сидіння автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280115; ізолююча стрічка та засіб для полірування з салону автомобіля, які упаковано до спец пакету №04817819; картка вилучена з салону автомобіля, яка упакована до спец пакету №04817817; 4 пластикові картки з візитками вилучені з салону автомобіля, які упаковані до спец пакету №04817818; передній правий коврик вилучений з автомобіля, який упакований до спец пакету №3280112; задній лівий коврик вилучений з автомобіля, який упакований до спец пакету №3280111; задній правий коврик вилучений з автомобіля, який упакований до спец пакету №3280110; пластикова пляшка, об`ємом 0,5 л., вилучена з підлоги автомобіля до паперового конверту; 4 ключі вилучені з салону автомобіля, які упаковані до паперового конверту; панель магнітоли марки «Соні», вилучена з салону автомобіля, яка упакована до паперового конверту; пачка з-під цигарок марки «Мальборо», вилучена з салону автомобіля, та пачка сірників, які упаковані до паперового конверту; чеки, фрагменти тканини, поліетиленовий пакет та паперовий пакет, вилучений з автомобіля, які поміщені до паперового конверту; 5 пачок з-під цигарок марки «LM», які вилучені з лівої передньої водійської дверцяти, які упаковані до паперового конверту; волосся з заднього сидіння автомобіля, яке упаковано до паперового конверту; волосся з переднього правого пасажирського сидіння автомобіля, яке упаковане до паперового конверту; два чеки вилучені з переднього пасажирського сидіння, які упаковані до паперового конверту; дві пляшки вилучені з автомобіля, які поміщено, що паперової коробки; поліетиленовий пакет білого кольору, вилучений з багажника автомобіля, який упакований до паперового конверту; USB кабель білого кольору, вилучений з автомобіля, який поміщено до паперового конверту; змиви в кількості 11 штук з керма автомобіля, з коробки передач автомобіля, водійської дверцяти автомобіля, правої передньої пасажирської дверцяти автомобіля, правої задньої пасажирської дверцяти автомобіля, лівої задньої пасажирської дверцяти, як з зовнішніх так і внутрішніх сторін, з багажника автомобіля, 2 вільні зразки марлевих тампонів, які поміщено до паперових конвертів; 8 слідів папілярних узорів пальців рук, вилучених з автомобіля, які поміщено до паперових конвертів; 2 ключі до автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , які упакованого до спец пакету №1276179; автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2017 року, який проводився за участі свідка ОСОБА_40 , в присутності двох понятих, яка під час даної слідчої дії вказала, що в ніч з 20 на 21 квітня 2017 року, чоловік зображений на фото під № 4, разом із іншим невідомим їй чоловіком орендували номер у готелі «Ватра» у м. Львові, де свідок працювала адміністратором. Так, відповідно до Довідки до вищевказаного протоколу, на фотознімку під № 4 зображений громадянин ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2017 року, який проводився за участі свідка ОСОБА_40 , в присутності двох понятих, яка під час даної слідчої дії вказала, що в ніч з 20 на 21 квітня 2017 року, чоловік зображений на фото під № 3, разом із іншим невідомим їй чоловіком орендували номер у готелі «Ватра» у м. Львові, де свідок працювала адміністратором. Так, відповідно до Довідки до вищевказаного протоколу, на фотознімку під № 3 зображений громадянин ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 25.04.2017 року, згідно якого останній впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 22.04.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин разом з іншим пасажиром сів до нього в автомобіль в с. Софіївська Борщагівка;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 25.04.2017 року, згідно якого останній впізнав ОСОБА_10 як особу, яку 22.04.2017 року близько 19 години 03 хвилин забрав у м. Вишневе біля магазину «Новус», після чого завіз в с. Софіївська Борщагівка, щоб забрати брата;

- протоколом огляду місця події від 23.04.2017 року в с. Муроване Пустомитівського району Львівської області, безпосереднім об`єктом огляду якого був автомобіль чорного кольору марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_4 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 238 від 01.09.2017 року, згідно якої смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням легені та аорти, розвитком крововтрати, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 83-мк від 04.08.2017 року, відповідно до якого на клапті шкіри гр. ОСОБА_11 виявлено 1 пошкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворючої частини близько 2,5 мм та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 13мм +- 5 мм. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні пошкодження на клапті шкіри не виявлені. На стінках пошкодження на клапті шкіри виявлено волокна тканини чорного кольору. По краях та на стінках пошкодження на клапті шкіри виявлено металізацію сполуками заліза аналогічні висновки також, містяться й в інших висновках судових експертиз, зокрема судово-медичній експертизі № 185/Д/238/2017 від 06.10.2017 року, № 238 від 01.09.2017 року;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/382-СЕ/17 від 22.06.2017 року, згідно якої на поверхні пачки з-під цигарок «Мальборо», вилученої з салону автомобіля «Шевроле Лачетті», містяться генетичні ознаки клітин, які містять генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_11 та зразка букального епітелію ОСОБА_9 ;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 230 від 10.05.2017 року, згідно якої ОСОБА_9 , під час скоєння інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 229 від 10.05.2017 року, згідно якої ОСОБА_10 , під час скоєння інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- висновком дактилоскопічної експертизи № 8-1/1878 від 25.04.2017 року, згідно якої сліди пальців рук, виявлених в автомобілі потерпілого ОСОБА_11 залишені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;

- висновком судової товарознавчої експертизи № 12-4/649тв від 03.07.2017 року, відповідно до якої ринкова вартість мобільного телефону марки «HUAWEI» TIT-U02, золотистого кольору з урахуванням зносу пошкоджень на момент скоєння злочину, тобто 22.04.2017 року могла становити 2413,33 грн.;

- висновком судової експертизи відео-звукозапису № 9/478 від 26.09.2017 року;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів в приміщенні Київського відділення № 18 ПТ Ломбард «Кредит Юніон» від 24.04.2017року, на підставі якого було вилучено відеозапис камер спостереження та безпосереднім дослідженням даного відеозапису встановлено, що 22.04.2017 року о 20 годині 30 хвилин до ломбардного відділення ОСОБА_10 був зданий мобільний телефон марки «HUAWEI» TIT-U02;

- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 13.05.2017 року, та відеозаписом його проведення, оглянутим у судовому засіданні, з якого вбачається, що свідок детально показав куди саме він привіз ОСОБА_10 та де його очікував 22.04.2017р.;

- зведеною роздруківкою трафіків з`єднань абонентських номерів обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно ухвали суду про тимчасовий доступ до мобільних номерів обвинувачених ТОВ Лайфсел та Київстар.

- інформацією про з`єднання абонентів надану оператором телекомунікацій ПрАТ «Київстар» за номером - НОМЕР_5 , яким 22.04.2017 року користувався потерпілий ОСОБА_11 , ТОВ « лайфселл» за номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , якими 22.04.2017 року користувались обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;

Крім того, вина обвинувачених також підтверджується речовими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, а саме:

- мобільним телефоном марки «HUAWEI» TIT-U02, дослідженням якого встановлено, що останній вхідний дзвінок на мобільний телефон потерпілого був здійснений о 19 годині 11 хвилин 13 секунд, 22.04.2017 року з телефону свідка ОСОБА_39 з тривалістю розмови в 1 хвилину 45 секунд. Інших вихідних дзвінків у період з 18 годин 30 хвилин до 20 годин 00 хвилин 22.04.2017 року з мобільного телефону не здійснювалось;

- фіскальним чеком та договором з ломбарду «Кредит Юніон» від 22.04.2017 року, з якого вбачається що ОСОБА_10 здав мобільний телефон марки «HUAWEI» TIT-U02», який належав потерпілому за 1700 гривень;

- пачкою з під цигарок «Мальборо», на якій містяться відбитки пальців рук ОСОБА_9 та ядра клітин ДНК-матеріалу крові потерпілого ОСОБА_11 ;

- «Олімпійкою» марки «Адідас», яка належить обвинуваченому ОСОБА_9 та містить на собі плями бурого кольору;

- кофтою-футболкою потерпілого ОСОБА_11 , яка містить розріз та сліди крові у її верхній частині.

Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленим у ст. 85 КПК України, суд вважає всі досліджені докази належними, допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 не визнав свою провину у пред`явленому обвинувачені, щодо вчинення вбивства потерпілого за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та зазначив, що 22.04.2017 року близько 19 годин 00 хвилин перебуваючи на вул. Весняній, він лише взяв у потерпілого ОСОБА_11 його мобільний телефон марки «HUAWEI» TIT-U02» для здійснення дзвінків. Зрозумівши під час цього, що гроші для сплати послуг потерпілого йому не привезуть, він розмовляючи по вказаному телефону, зник від потерпілого між гаражів, тобто таким чином викрав мобільний телефон потерпілого. При цьому обвинувачений ОСОБА_9 стверджував, що його мобільний телефон розрядився, та він не здійснював з нього дзвінків у період часу перебування з потерпілим та після цього. Крім того обвинувачений ОСОБА_9 стверджував, що пішов від автомобілю потерпілого, ще до того як на місце приїхав його брат ОСОБА_10 , та він не бачив сутичку між ним і потерпілим, не бачив самого нанесення удару ножем, та не приймав в цьому участь. Крім того, обвинувачений не зміг повідомити суду, який саме номер телефону у нього перебував, його особистий чи брата ОСОБА_14 , оскільки вони впродовж дня ними мінялися.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував щодо наявності попередньої змови між ним та ОСОБА_9 щодо вбивства ОСОБА_11 , та зазначив, що він також не мав умислу позбавляти потерпілого життя, а лише наніс йому ножове поранення, внаслідок раптово виниклої між ними сварки. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував ту обставину, що після його прибуття до вул. Весняна у с. Софіївська Борщагівка він зустрівся із братом ОСОБА_9 ,та що на місці, яке зазначив ОСОБА_19 , перебував тільки потерпілий. Також, обвинувачений стверджував, що на момент його прибуття у потерпілого був відсутній його телефон, оскільки його забрав ОСОБА_9 , та що він намагався зв`язатись із братом з місця події, але його мобільний телефон був вимкнений.

Втім, вищевказані показання обвинувачених спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Також, відповідно до ст. 187 КК України розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діючи умисно за попередньою змовою між собою, вчинили сукупність злочинів, а саме здійснили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень при цьому здійснивши вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Надані в судовому засіданні покази обвинувачених щодо їх невинуватості у вчиненні злочинів, викладених у даному вироку суду спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема посилання обвинувачених на те, що вони в момент заволодіння ОСОБА_9 мобільним телефоном обвинуваченого та вбивством ОСОБА_10 потерпілого, знаходились окремо один від одного в різних місцях, спростовується даними з трафіків мобільних номерів обвинувачених ОСОБА_9 (мобільний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_10 (мобільний номер НОМЕР_7 ), потерпілого ОСОБА_11 (мобільний номер НОМЕР_5 ) та свідків ОСОБА_12 (мобільний номер НОМЕР_8 ) та ОСОБА_39 (мобільний номер НОМЕР_9 ).

Так, проаналізувавши трафіки з`єднань мобільних операторів, вбачається, що обвинувачені та потерпілий 22.04.2017 року в період часу з 18 години 51 хвилин до 19 години 32 хвилин, а обвинувачені та свідок ОСОБА_12 22.04.2017 року з 19 години 01 хвилин до 19 години 32 хвилин перебували в межах дії базових станцій, тобто вишок мобільного зв`язку (далі - ВМЗ), які розташовані поряд одна з одною.

При детальному аналізі вищевказаних трафіків, суд встановив, що останній вхідний дзвінок потерпілому ОСОБА_11 був здійснений 22.04.2017 року о 19 годині 11 хвилин 13 секунд від свідка ОСОБА_39 , дана розмова тривала 1 хвилину 45 секунд, тобто до 19 години 12 хвилин 58 секунд та дане з`єднання було зафіксовано ВМЗ розташованою за адресою: м. Київ, вул. Симиренко в напрямку вул. 9 травня, це означає те, що станом на вказаний час потерпілий ОСОБА_11 був живий та мобільний телефон знаходився у його законному володінні (дані обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_39 наданими у судовому засіданні).

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 22.04.2017 року маючи в користуванні мобільний телефон за номером НОМЕР_6 здійснював наступні вхідні та вихідні дзвінки, а саме:

- о 18 годині 51 хвилин 53 секунди вихідний дзвінок (ВМЗ за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська 24);

- о 18 годині 56 хвилин 09 секунд вихідний дзвінок (ВМЗ за адресою с. Софіївська Борщагівка вул. Леніна 53-Б);

- о 19 годині 05 хвилин 33 секунди вихідний дзвінок (ВМЗ за адресою: м. Київ, вул. Зодчих 30/6), дані розмови тривали 40 секунд, 1 хвилину 3 секунди та 39 секунд,. Відповідно, ОСОБА_9 телефонував на номер НОМЕР_7 , який перебував у ОСОБА_10 ..

Після чого, ОСОБА_9 отримав вхідний дзвінок від абонента з номером НОМЕР_10 о 19 годині 06 хвилин 50 секунд - дана розмова тривала 9 хвилин 22 секунди, тобто до 19 години 16 хвилин 12 секунд;

- о 19 годині 17 хвилин 09 секунд ОСОБА_9 знову приймає вхідний дзвінок від останнього абонента та вона триває 38 секунд, тобто до 19 години 17 хвилин 47 секунд (ВМЗ за адресою АДРЕСА_5 ).

О 19 годині 18 хвилин 46 секунд ОСОБА_9 здійснює вихідний дзвінок попередньому абоненту з номером НОМЕР_10 дана розмова тривала 09 секунд (ВМЗ за адресою АДРЕСА_5 ), а вже о 19 годині 20 хвилин 21 секунд ОСОБА_9 приймає вхідний дзвінок того ж абонента та дана розмова тривала 2 хвилини 52 секунди, тобто до 19 години 23 хвилин 13 секунд (ВМЗ за адресою: м. Київ, вул. Зодчих 30/6).

Крім того, ОСОБА_9 отримав вхідний дзвінок від ОСОБА_10 о 19 годині 32 хвилини 01 секунді та дана розмова тривала 16 секунд (ВМЗ за адресою с. Софіївська Борщагівка вул. Леніна 53-Б).

В той же час, ОСОБА_10 маючи у користуванні мобільний телефон ОСОБА_9 з номером - НОМЕР_7 22.04.2017 року отримував СМС та здійснював наступні вхідні та вихідні дзвінки, а саме:

- О 18 годині 51 хвилин 17 секунд було отримано СМС-повідомлення від абонента ТАХІ-280 (ВМЗ за адресою м. Вишневе, вул. Механізаторів 1);

- О 18 годині 51 хвилин 53 секунд було отримано вхідний дзвінок, який тривав 40 секунд, від ОСОБА_9 (ВМЗ за адресою м. Вишневе, вул. Механізаторів 1).

Після чого, ОСОБА_10 отримав 2 СМС-повідомлення від абонента ТАХІ-280, а саме о 18 годині 52 хвилин 18 секунд та о 18 годині 54 хвилин 23 секунди (ВМЗ за адресою м. Вишневе, вул. Механізаторів 1).

Пізніше ОСОБА_10 отримав вхідний дзвінок від ОСОБА_9 о 18 годині 56 хвилин 09 секунд (ВМЗ за адресою м. Вишневе вул. Ломоносова 42) дана розмова тривала 1 хвилину 3 секунди.

О 19 годині 01 хвилині 34 секунд ОСОБА_10 здійснює вихідний дзвінок абоненту з номером НОМЕР_8 , який належить свідку ОСОБА_12 , який на той момент був водієм замовленого ОСОБА_10 служби таксі (ВМЗ за адресою м. Вишневе вул. Механізаторів 1) дана розмова тривала 16 секунд. Через декілька хвилин ОСОБА_10 вдруге зателефонував свідку ОСОБА_12 , а саме о 19 годині 03 хвилині 20 секунді (ВМЗ за адресою м. Вишневе вул. Ломоносова 42) дана розмова тривала 19 секунд.

Після чого, ОСОБА_10 прийняв вхідний дзвінок від ОСОБА_9 о 19 годині 05 хвилин 33 секунд, який тривав 39 секунд (ВМЗ за адресою м. Вишневе вул. Ломоносова 42).

Через деякий час, а саме о 19 годин 20 хвилин 10 секунд ОСОБА_10 телефонував свідку ОСОБА_12 дана розмова тривала 9 секунд, під час даної розмови, як повідомив свідок в судовому засіданні, ОСОБА_10 попросив зачекати на нього та його брата, який збирався та нікуди не уїжджати (ВМЗ за адресою АДРЕСА_5 ).

Так, о 19 годині 32 хвилини 01 секунді ОСОБА_10 здійснив вихідний дзвінок до ОСОБА_9 - дана розмова тривала 17 секунд (ВМЗ за адресою с. Софіївська Борщагівка вул. Леніна 53-Б).

Таким чином, судом встановлено, що 22.04.2017 року близько о 19 годині 00 хвилин під час виклику таксі до магазину «Новус» у м. Вишневе ОСОБА_10 користувався мобільним номером оператора лайфселл НОМЕР_7 , який згідно показів обвинувачених належав ОСОБА_9 .. При цьому ОСОБА_9 в той же час використовував номер НОМЕР_6 . Данні обставини підтверджуються показаннями водія таксі ОСОБА_12 , якому ОСОБА_10 дзвонив з цього номеру на мобільний номер НОМЕР_8 . Ці обставини підтверджується і показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_10 , який не заперечував, що перед викликом таксі йому подзвонив його брат ОСОБА_9 та попросив його забрати, та після чого, він викликавши таксі, декілька разів набирав водія ОСОБА_12 .. Всі ці дані підтверджуються проаналізованою судом інформацією про з`єднання абонентів надану оператором телекомунікацій ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл».

Судом також встановлено, що ОСОБА_9 у період часу з 18 годин 51 хвилин до 19 години 32 хвилини постійно був на зв`язку, мав при собі мобільний телефон з номером НОМЕР_6 , яким і користувався. Жодного вихідного телефонного дзвінка з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 22.04.2017 року у період з 19 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин, крім вхідного об 19 годині 11 хвилин від свідка ОСОБА_39 , вчинено не було.

Таким чином, вивчивши та проаналізувавши вищевказані досліджені судом докази по справі, а саме інформацію з`єднань телефонних дзвінків, покази потерпілої, свідків та самих обвинувачених, суд прийшов до переконливого висновку, що покази обвинувачених спростовуються іншими дослідженими судом доказами, та вважає, що обвинувачені надали суду неправдиві покази, намагаючись ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Так, з аналізу та співставлення часу з`єднань телефонних дзвінків та встановленого приблизного часу смерті потерпілого, вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не були разом один з одним лише в період часу з 18 години 51 хвилини коли ОСОБА_10 отримав СМС-повідомлення зі служби таксі та знаходився біля магазину «Новус» у м. Вишневе на вул. Святошинська 28а, до близько 19 години 10 хвилин коли обвинувачений ОСОБА_10 приїхав на таксі до с. Софіївська Борщагівка на вулицю Соборна, яка розташована неподалік вулиці Весняна 26, де і було вчинено інкриміновані обвинуваченим злочини. Після чого ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та по ґрунтовій стежці пішов у напрямку вул. Весняна 26, де в той момент, згідно трафіків з`єднань, знаходився обвинувачений ОСОБА_9 , який розмовляв по мобільному телефону з абонентом номер якого - НОМЕР_10 , що спростовує покази ОСОБА_9 про те, що в нього був вимкнений телефон, та він в цей час вже залишив вул. Весняну з мобільним телефоном потерпілого. При цьому, як пояснив свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні, останній чекав на ОСОБА_10 на місці зупинки в с. Софіївська Борщагівка приблизно 30 хвилин, а дзвінок від ОСОБА_10 з проханням зачекати та не хвилюватися, оскільки брат останнього довго збирався, відбувся через хвилин 10 після того, як обвинувачений вийшов з машини та стежкою направився у невідомому для свідка напрямку, як встановлено судом о 19 годині 20 хвилин. Крім того, свідок ОСОБА_12 пояснював, що ОСОБА_10 після того, як повернувся до автомобіля без свого брату, не здійснював телефонних дзвінків і останньому ніхто не телефонував, тобто дзвінок о 19 годині 32 хвилини між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відбувся в проміжок часу, після вчинення злочину до повернення ОСОБА_10 в машину таксі.

Судом також встановлено, що 22.04.2017 року близько о 19 годині 11 хвилин потерпілий ОСОБА_11 в телефонній розмові повідомив своєму другу ОСОБА_41 , що він з хлопцями, яких привіз, перебувають у Києві та вони ці хлопці знаходяться поряд, а саме біля його автомобілю. Крім того, вказані обставини підтверджуються проаналізованою судом інформацією про з`єднання абонентів надану оператором телекомунікацій ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл».

Згідно даної інформації зв`язок між обвинуваченими був о 19 годині 05 хвилин та о 19 годині 32 хвилини, та жодного неприйнятого дзвінка зафіксовано не було, що спростовує показання обвинувачених про вимкнений телефон ОСОБА_9 .. Крім того, з даної інформації вбачається, що ОСОБА_9 у період з 18 години 51 хвилини по 19 годину 32 хвилини активно користується мобільним номером НОМЕР_6 , здійснюючи дзвінки на номер яким користувався ОСОБА_10 НОМЕР_7 та номер НОМЕР_10 , абонент якого, встановлений не був, в ході судового розгляду

Також, судом встановлено, що після вчинення злочинів, викладених у вироку суду, обвинувачені направились на таксі під керуванням свідка ОСОБА_12 до ломбарду, щоб збути мобільний телефон потерпілого та по дорозі заїхали за своїм знайомим свідком ОСОБА_29 .. Після того, як ОСОБА_10 заклав у ломбард вищевказаний телефон, вони разом із ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_29 викликали інше таксі, щоб поїхати і придбати наркотичні засоби. Після придбання та вживання наркотичних засобів обвинувачені й свідок ОСОБА_29 запропонували водію таксі, відвезти їх до м. Львів, де наступного дня й були затримані обвинувачені.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що такі дії та поведінка обвинувачених свідчать про реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисне вбивство потерпілого з корисливих мотивів, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , який був живим на момент коли ОСОБА_9 почав вимагати у потерпілого мобільний телефон, шляхом висування усних погроз здоров`ю останнього, а ОСОБА_10 в цей час дістав ніж та демонстрував потерпілому, підтверджуючи наміри ОСОБА_9 та після того, як потерпілий почав здійснювати супротив, ОСОБА_10 наніс 1 удар ножем в область грудей зліва, спричинивши ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер, а потім з метою уникнення покарання за вчинений ними злочин ОСОБА_10 та ОСОБА_9 окремо один від одного залишили місце вчинення злочину.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 7 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115), якщо у позбавленні життя потерпілого брали участь за попередньою домовленістю як співвиконавці дві і більше особи. Кожна з осіб, які з умислом на вбивство завдали потерпілому поранення, незалежно від того, яке з поранень виявилося безпосередньою причиною смерті потерпілого, повинні відповідати за умисел на вбивство як співвиконавці.

Співвиконавцями умисного вбивства повинні визнаватися також ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, здійснили частину того обсягу дій, який група вважала за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють вбивство за попередньою змовою, до таких дій можуть бути віднесені: а) застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; б) подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співвиконавцем (застосування до потерпілого фізичного чи психічного насильства, зв`язування його чи утримання в той час як інший співучасник завдає йому ударів з метою заподіяння смерті, тощо); в) усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це (тримання чи ізоляція особи, яка намагається або може допомогти жертві, відвернення уваги такої особи тощо), а також сприяння доступу іншій особі до жертви; г) надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час вчинення вбивства шляхом передачі зброї, давання порад тощо; д) ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу на вбивство.

Крім того, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 7 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, вимагання, незаконного заволодіння транспортним засобом дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК (2341-14) і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 308, ч. 3 ст. 312, ч. 3 ст.313, ч. 3 ст. 289 КК). При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Про наявність між обвинуваченими попередньої змови та умислу на розбій та вбивство потерпілого свідчить те, що обвинувачені ще перебуваючи у м. Львові та замовляючи таксі до Києва, не мали реальної змоги оплатити надані їм потерпілим послуги, та ввели його в оману, також під час вчинення злочину перебували разом із потерпілим в тупику безлюдної вулиці оточену приватними будинками та гаражами, який вони обидва добре знали та умисно наказали їхати потерпілому ОСОБА_11 , який не є місцевим мешканцем та не міг знати місцевість. Крім того, про спільний умисел свідчить і поведінка обвинувачених після вчинення сукупності злочинів, а саме після нанесення ОСОБА_10 1 удару ножем в ліву частину грудної клітки потерпілого, які залишили місце вчинення злочину, не намагаючись будь-яким чином допомогти потерпілому врятувати його життя, зокрема наданням першої медичної допомоги або викликом швидкої допомоги. Дані обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами, такими як слідчий експеримент з свідком ОСОБА_12 , висновками досліджених судових експертиз, трафіками мобільних з`єднань, які визнані судом допустимим та належним доказом, а також показами допитаних інших свідків з якими безпосередньо спілкувались обвинувачені після вчинення злочинів та які описали поведінку обвинувачених. Таким чином, судом було встановлено, що здійснення розбою та спричинення смерті потерпілому відбулось у тупику безлюдної вулиці серед приватних будинків та гаражів, де кожен з обвинувачених мав змогу бачити та усвідомлювати дії один одного, погоджувався із ними та продовжував свої протиправні дії, направлені на розбій та позбавлення життя потерпілого з корисливих мотивів, а саме з метою заволодіння майна потерпілого.

Аналізуючи встановлені судом вищевикладені обставини справи свідчать про єдиний умисел обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який спрямований на умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, а саме: вбивство ОСОБА_11 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб та вчинення розбою, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що провина обвинувачених у вчиненні сукупності кримінальних злочинів викладених у вироку суду доведена та дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Приймаючи рішення про призначення міри та виду покарання обвинуваченим, колегія суддів, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004.
Судом при призначенні покарання обвинуваченим, зокрема враховуються дані, що характеризують особи обвинувачених у поєднанні із тяжкістю вчинених злочинів, викладених в даному вироку суду, та конкретні фактичні обставини вчинення обвинуваченими розбою та умисного вбивства з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, поведінка обвинувачених до, в момент та після вчинення злочинів, а саме, вчинення ними умисного вбивства під час здійснення розбою, через малозначний привід, тобто заволодіння майна потерпілого у вигляді мобільного телефону та грошовими коштами у розмірі 500 гривень, та подальший збут викраденого телефону безпосередньо після вчинення нападу та вбивства, а також судом враховується поведінка обвинувачених під час розгляду справи в суді, а саме введення в оману суд шляхом частої зміни обвинуваченими своїх показань щодо обставин вчинення злочинів та висловлювання погроз на адресу прокурора безпосередньо після судових засідань.

Також, суд враховує, що обвинувачені, будучи молодими, фізично здоровими, працездатними людьми, не вважаючи життя людини найвищою цінністю, з корисливих мотивів, шляхом нанесення ножового поранення, холоднокровно вбили, раніше не знайомого їм потерпілого, який надавав їм послуги таксі, не створював для них ніякої небезпеки, не чинив щодо них протиправних дій. Вбиваючи потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діяли цинічно та зухвало, на ґрунті того, що потерпілий почав відстоювати своє право власності на своє майно, тобто, через малозначний привід, а після його вбивства, залишили місце вчинення злочину та намагалися уникнути відповідальності за вчинене, шляхом виїзду до іншого міста, чим поставили життя потерпілого нижче від своїх бажань.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.05.2011 року за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України, таким чином, вчинив сукупність нових умисних особливо тяжких злочинів маючи не зняту та не погашену судимість, не одружений, офіційно не працює, згідно характеристики депутата Бучанської міської ради від 10.07.2018 року виховує синів ОСОБА_42 , 2003 року народження та ОСОБА_43 2005 року народження, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинені ним злочини, відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до особливо тяжких злочинів, його роль у вчиненому злочині, а саме, що саме він наніс смертельний удар ножем потерпілому ОСОБА_11 , дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 суд, визнає рецидив злочинів.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно призначити покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання суд признає обвинуваченому ОСОБА_10 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 слід обчислювати з моменту фактичного його затримання 23.04.2017 року зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Судом також досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Апеляційного суду Київської області від 05.04.2018 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинені ним злочини, відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його роль у вчинених злочинах, а саме, що саме за його ініціативи розпочався конфлікт між потерпілим ОСОБА_11 і обвинуваченими, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 суд, визнає рецидив злочинів.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, покарання за даним вироком суду, суд признає обвинуваченому ОСОБА_9 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджено вироком Апеляційного суду Київської області від 05.04.2018 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за злочини викладені у даному вироку суду за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки було встановлено, що ОСОБА_9 після постановлення вироку Апеляційного суду Київської області винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення вироку Апеляційного суду Київської області.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 слід обчислювати з моменту фактичного його затримання, а саме з 23.04.2017 року, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню ОСОБА_9 судом не обирався.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню в рівних частках по 1/2 з кожного, а саме за проведення експертиз в загальній сумі 51 785,29 грн..

Крім того, в даному кримінальному проваджені потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, який обвинувачені не визнали в повному обсязі.

При вирішенні цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У судовому засіданні позивач заявлений цивільний позов у даному кримінальному провадженні підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_7 просила суд стягнути в рівних долях з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 62 100 гривень, яка складається з витрат пов`язаних із організацією і проведенням поховання чоловіка ОСОБА_11 .. В добровільному порядку збитки, завдані злочином не відшкодовувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Зважаючи на доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних злочинів, суд вважає доведеним і факт заподіяння потерпілій матеріальної шкоди, та приходить до висновку про необхідність задоволення її позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з обвинувачених частково, а саме в сумі 39 600 гривень, які були підтверджені в ході судового розгляду.

Втім, суд вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_7 про стягнення на її користь матеріальних збитків у розмірі 22 500 гривень, не підлягають до задоволення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних вимог потерпілою не надано, а саме витрат на ритуальні послуги та поминальний обід.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

При цьому, колегія суддів вирішуючи вищевказані позовні вимоги в цій частині враховує, що визнана у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 є дружиною ОСОБА_11 , якого обвинувачені умисно позбавили життя. Потерпіла у кримінальному провадженні втратила близьку людину чоловіка, у зв`язку із чим зазнала глибоких душевних страждань. Враховуючи вказані обставини у сукупності, соціальну значимість чоловіка, якого насильно позбавили життя, характер кримінального правопорушення, порушення звичайного способу життя, колегія суддів виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, вважає обґрунтованим задоволення позовних вимог в частині розміру компенсації моральної шкоди заявленої в цивільному позові на суму 500 000 гривень в рівних частинах з кожного обвинуваченого на користь потерпілої, тобто по 250 000 гривень.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2017 року було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які були вилучені під час огляду місця події 22.04.2017 року.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2017 року було скасовано арешт на речові докази по даному кримінальному провадженні, а саме на автомобіль марки CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно документації належить ОСОБА_44 , з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 ; та 2 ключів до автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , який накладений згідно ухвали слідчого судді від 24.04.2017 року в рамках кримінального провадження № 0002367.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що арешт накладений на речові докази по даному кримінальному провадженню може бути скасований у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 368, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності;

- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 покарання у виді 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Остаточне покарання призначити ОСОБА_9 , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Київської області від 05.04.2018 року та покарання призначеного даним вироком суду - у виді 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 слід обчислювати з 23.04.2017 року з моменту фактичного його затримання, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2017 року до дня набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 судом не обирався.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності;

- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 слід обчислювати з 23.04.2017 року з моменту фактичного його затримання, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2017 року до дня набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 19 800 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок та моральної шкоди в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят) тисяч гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 19800 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок та моральної шкоди в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят) тисяч гривень 00 копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню, а саме за проведення: дактилоскопічної експертизи № 8-1/1878 від 25.04.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/378-СЕ/17 від 21.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/380-СЕ/17 від 15.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/381-СЕ/17 від 22.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/382-СЕ/17 від 22.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/383-СЕ/17 від 23.06.2017 року, товарознавчої експертизи № 12-4/649тв від 03.07.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-2/53-10-3/379 від 04.08.2017 року, експетизи матеріалів, речовин та виробів № 19/11-1/80-СЕ/17 від 31.08.2017 року, експертизи відео-звукозапису № 9/478 від 26.09.2017 року, експертизи волосся № 19/10-2/22-СЕ/17 від 06.10.2017 року, в сумі 25 892 (двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 65 копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню, а саме за проведення: дактилоскопічної експертизи № 8-1/1878 від 25.04.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/378-СЕ/17 від 21.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/380-СЕ/17 від 15.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/381-СЕ/17 від 22.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/382-СЕ/17 від 22.06.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/383-СЕ/17 від 23.06.2017 року, товарознавчої експертизи № 12-4/649тв від 03.07.2017 року, молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-2/53-10-3/379 від 04.08.2017 року, експертизи матеріалів, речовин та виробів № 19/11-1/80-СЕ/17 від 31.08.2017 року, експертизи відео-звукозапису № 9/478 від 26.09.2017 року, експертизи волосся № 19/10-2/22-СЕ/17 від 06.10.2017 року, в сумі 25 892 (двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 65 копійок.

Скасувати арешт накладений на речі та майно ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2017 року.

Речові докази по даному кримінальному провадженню окуляри потерпілого ОСОБА_11 ; змиви з лівої та правої руки потерпілого ОСОБА_11 на марлевий тампон; змив речовини бурого кольору вилучений біля потерпілого ОСОБА_11 з асфальтованого покриття; зрізи нігтів з правої та лівої руки потерпілого ОСОБА_11 ; змив речовини бурого кольору вилучений на марлевий тампон з шиї потерпілого ОСОБА_11 ; скляну пляшку з під пива марки «BAD», ємністю 0,75 л.; паперовий стаканчик; передній лівий коврик з автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280113; чохол з переднього правого сидіння автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280114; чохол з переднього лівого сидіння автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280116; чохол з заднього сидіння автомобіля, який упаковано до спец пакету №3280115; ізолююча стрічка та засіб для полірування з салону автомобіля, які упаковано до спец пакету №04817819; картка вилучена з салону автомобіля, яка упакована до спец пакету №04817817; 4 пластикові картки з візитками вилучені з салону автомобіля, які упаковані до спец пакету №04817818; передній правий коврик вилучений з автомобіля, який упакований до спец пакету №3280112; задній лівий коврик вилучений з автомобіля, який упакований до спец пакету №3280111; задній правий коврик вилучений з автомобіля, який упакований до спец пакету №3280110; пластикова пляшка, об`ємом 0,5 л., вилучена з підлоги автомобіля до паперового конверту; пачка з-під цигарок марки «Мальборо», вилучена з салону автомобіля, та пачка сірників, які упаковані до паперового конверту; чеки, фрагменти тканини, поліетиленовий пакет та паперовий пакет, вилучений з автомобіля, які поміщені до паперового конверту; 5 пачок з-під цигарок марки «LM», які вилучені з лівої передньої водійської дверцяти, які упаковані до паперового конверту; волосся з заднього сидіння автомобіля, яке упаковано до паперового конверту; волосся з переднього правого пасажирського сидіння автомобіля, яке упаковане до паперового конверту; два чеки вилучені з переднього пасажирського сидіння, які упаковані до паперового конверту; дві пляшки вилучені з автомобіля, які поміщено, що паперової коробки; поліетиленовий пакет білого кольору, вилучений з багажника автомобіля, який упакований до паперового конверту; USB кабель білого кольору, вилучений з автомобіля, який поміщено до паперового конверту; змиви в кількості 11 штук з керма автомобіля, з коробки передач автомобіля, водійської дверцяти автомобіля, правої передньої пасажирської дверцяти автомобіля, правої задньої пасажирської дверцяти автомобіля, лівої задньої пасажирської дверцяти, як з зовнішніх так і внутрішніх сторін, з багажника автомобіля, 2 вільні зразки марлевих тампонів, які поміщено до паперових конвертів; 8 слідів папілярних узорів пальців рук, вилучених з автомобіля, які поміщено до паперових конвертів; один аркуш договору № 481-17010549 від 23.04.2017 року; фіскальний чек № та аркуш паперу з рукописним текстом; чотири фіскальні чеки; фіскальний чек № та договір з ломбарду № 5; упаковка рукавичок; блокнот із записами; банківська картка НОМЕР_11 ; банківська картка НОМЕР_12 ; банківська картка НОМЕР_13 ; картка «Скарбниця» № НОМЕР_14 ; картка «Свіжа копійка» № 28; банківська картка № НОМЕР_15 ; картка «Скарбниця» НОМЕР_16 ; блокнот та чек № НОМЕР_17 ; два ключі та ключ від домофону; гребінець та манікюрна пилочка; банківська картка НОМЕР_18 ; банківська картка НОМЕР_19 ; мобільний телефон «Самсунг» та сім-картка; ніж у чохлі; кофта спортивна марки «Адідас»; аркуш паперу з рукописним текстом; сім-карта «лайфселл»; зразок букального епітелію ОСОБА_9 ; зрізи нігтьових пластин ОСОБА_9 ; зразок букального епітелію ОСОБА_10 ; зрізи нігтьових пластин ОСОБА_10 ; одяг трупа ОСОБА_11 (куртка сірого кольору, джинсові штани, ремінь, шкарпетки, плавки, черевики, футболку-кофту); зразок крові трупа ОСОБА_11 - які передані на зберігання в камеру схову речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області знищити.

Речові докази по даному кримінальному провадженню мобільний телефон «HUAWEI Y6 Pro (TIT-U02)» с/н: НОМЕР_20 , НОМЕР_21 ; панель магнітоли марки «Соні», вилучена з салону автомобіля, яка упакована до паперового конверту; 4 ключі вилучені з салону автомобіля, які упаковані до паперового конверту, посвідчення водія та ідентифікаційний код на імя ОСОБА_11 , які передані на зберігання в камеру схову речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області повернути потерпілій ОСОБА_7 ..

Речові докази по даному кримінальному провадженню - автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно документації належить ОСОБА_44 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 ; та 2 ключів до автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання власнику залишити власнику ОСОБА_45 ..
Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченим та прокурору.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3