Справа № 676/1887/17
Провадження №11-кп/801/319/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з вищою освітою, приватний підприємець, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимий,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289 КК України з призначенням йому покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців;
на підставі ст. 75 КК України звільнений ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки;
згідно зі ст. 76 КК України покладені на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 час тримання під вартою: з 17.11.2016 по 14.01.2017 та з 24.01.2017 по 08.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 25000 гривень відшкодування моральної шкоди;
скасований арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 22.11.2016, а саме: на мобільний телефон марки «Nokia», мобільний телефон марки «Sony Ericsson», накладку до сім-картки Київстар № НОМЕР_1 , накладку до сім-картки мобільного оператора Lifecell № НОМЕР_2 , картку до сім-картки оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 , сім-картки № НОМЕР_4 , накладку для сім-картки з номером № НОМЕР_5 , тридцять один набій калібру 7,62 х 39, предмета, подібний до автомату з написом ФОРТ 201 7,62 х 39, № НОМЕР_6 , 1972 р.в., дозвіл на зброю № НОМЕР_7 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , що були вилучені 17 листопада 2016 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 - у квартирі АДРЕСА_3 ; мобільного телефону марки NОКІА з сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_8 , що були вилучені під час затримання ОСОБА_7 ; футболку синього кольору з написом Classis Reebok, футболку синього кольору з написом Nice, футболку синього кольору з написом «No bull», що були вилучені під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_7 - у квартирі АДРЕСА_4 ; мобільного телефону марки Nokіа з сім картою та мобільного телефона марки Samsung, що були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_5 ; довідку про середню заробітну плату на ім`я ОСОБА_11 , що була вилучена під час проведення обшуку автомобіля марки Тоуоtа Рrado, який перебуває в користуванні ОСОБА_11
скасований арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 02.02.2017, накладений на майно ОСОБА_7 , у виді заборони відчуження майна, а саме: на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 24, кадастровий номер :03:002:0627, площею 0,0022 га (гараж АДРЕСА_6 ); садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 24, загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. (СГТ «Кабельник» АДРЕСА_7 ); земельну ділянку, для садівництва реєстраційний номер № 24, кадастровий номер :07:009:0018, площею 0,0591 га (Врублівецька сільська рада Кам`янець-Подільський район); земельну ділянку для будівництва, реєстраційний номер 24, кадастровий номер :07:001:0018, площею 0,06 га (Врублівецька сільська рада, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область); земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер 4, кадастровий номер :04:003:0087 (земельна ділянка АДРЕСА_8 ); квартиру, реєстраційний номер 18360493, загальна площа 49,6 кв.м., житлова площа 34,3 кв.м. номер запису 4 в книзі 31 ( АДРЕСА_9 );
вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому що він 2 липня 2016 року близько 20 год. 10 хв. навпроти магазину «911» по просп. Грушевського, 27 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, з корисливих мотивів умисно під приводом придбання автомобіля марки «BMW X5» з номером кузову НОМЕР_9 та реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_10 , користувачем (фактичним володільцем) якого є ОСОБА_10 , увійшовши у довіру останнього, повідомивши потерпілому про дійсні наміри придбати вказаний автомобіль, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля, передав ОСОБА_10 , який знаходився на водійському сидінні грошові кошти в сумі 10200 доларів США в якості плати за автомобіль.
Після того, як потерпілий ОСОБА_10 перерахував гроші та передав ОСОБА_7 ключ від автомобіля, останній запропонував потерпілому перетягнути вказані кошти резинкою, на що той погодився та передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10200 доларів США. Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 поклав їх в свою наплічну сумку та з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння автомобілем, скерувавши в сторону потерпілого наплічну сумку з опущеною всередину рукою, імітуючи погрозу зброєю та висловив вимогу швидко покинути автомобіль, інакше в нього та його близьких будуть проблеми. Після чого, ОСОБА_10 покинув салон автомобіля, а ОСОБА_7 без належного на те дозволу ОСОБА_10 пересів за кермо вказаного автомобіля та, скориставшись ключем від замка запалення, запустив двигун автомобіля, на якому здійснив подальший рух, таким чином, незаконно ним заволодівши та заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 130986 грн.

Крім того, ОСОБА_7 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, місці даті та часі, в порушення вимог п.1 Додатку 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», відповідно до якого до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, серед іншого, віднесено і боєприпаси, п. 2, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, якими передбачено, що до предметів, на які поширюється дозвільна система, належать і бойові припаси до вогнепальної зброї, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення і використання бойових припасів до вогнепальної зброї здійснюється у порядку, визначеному МВС, без передбаченого законом дозволу придбав двадцять сім набоїв, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 7,62 мм, проміжковими набоями з кулями із сталевим осердям, до самозарядного карабіну конструкції Сімонова (СКС), автоматів конструкції Калашнікова (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів конструкції Калашнікова (РКК, РККС), ручного кулемету конструкції Дегтярьова (РКД), з них: десять набоїв виробництва Тульського патронного заводу, СРСР, 1958 року випуску; дев`ять набоїв виробництва машинобудівного заводу ім. Леніна, м. Фрунзе (Бишкек) СРСР, (сім набоїв - 1966 року випуску, два набої 1968-1976 років випуску відповідно); три набої виробництва Климівського штампувального заводу, СРСР, 1982 року випуску; два набої виробництва Луганського станкобудівного заводу, СРСР, 1967 і 1974 років випуску; два набої виробництва Барнаульського станкобудівного заводу, СРСР, 1976 року випуску; один набій виробництва Тульського патронного заводу, СРСР, 1990 року випуску, які є придатні до стрільби, а також один набій який являється боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм., набоєм виготовленим саморобним способом з 7,62 мм шумових набоїв виробництва Тульського патронного заводу, шляхом спорядження напівоболонковою кулею із свинцевим осердям, придатний до стрільби, які помістив до металевого сейфу вітальної кімнати за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , де в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, без передбаченого законом дозволу зберігав до 17.11.2016 до виявлення та вилучення працівниками Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області під час проведення обшуку в період часу з 09.00 год. по 11.18 год.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та поданих до неї доповненнях обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України. Апеляційна скарга вмотивована тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду не встановлено конкретних власників мобільного телефону, з якого надходили телефонні дзвінки на номер ОСОБА_10 ; під час обшуків по місцю проживання ОСОБА_7 не було виявлено грошових коштів, сенсорного телефону Нокіа, сумки типу «барсетка», відповідного одягу та документів, які б підтверджували його участь до вчинення інкримінованих дій; органом досудового розслідування не було вжито заходів по вилученню та перегляду відеозаписів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення 02.07.2016 близько 20:10 год., разом з тим, суд першої інстанції хибно послався на протокол огляду доказів з додатками від 06.03.2017, предметом якого був диск з відеозаписами камер відеоспостереження та 5 фотознімками за 02.07.2016, на яких зображено автомобіль, подібний до марки «BMW X5» сірого кольору, однак огляд не є належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки датою їх створення є 8 липня, а не 2 липня 2016 р.; за жодними наведеними потерпілим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зовнішніми прикметами ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_11 не відповідають, чого судом не враховано; слідчі дії, зокрема впізнання, з участю свідка ОСОБА_13 з істотними порушеннями вимог ст. 228 КПК України; суд належно не оцінив те, чому ОСОБА_10 звернувся до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення лише через кілька днів після вказаної події; потерпілий та свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 описали зовнішні прикмети трьох осіб чоловічої статі, з якими ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_11 не співпадають; суд не звернув увагу на завідомо неправдиві показання потерпілого та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 щодо обставин виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_11 від місця попередньої стоянки неподалік магазину «911», оскільки там дозволено рух лише в одному напрямку; слідчі експерименти з участю потерпілого та вищевказаних свідків проведені з істотним порушенням вимог КПК України, тобто більше ніж через півроку після події; поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не були очевидцями досліджуваних подій,. а тому не могли бути їх свідками; незаконно було проведено впізнання, оскільки порушено право на захист та вказана слідча дія проводилась вже після фактичного затримання ОСОБА_7 та повідомлення йому про підозру; ОСОБА_10 для впізнання пред`явлені особи чоловічої статі різного віку, тілобудови, з іншими зовнішніми прикметами, відмінними від зовнішніх прикмет ОСОБА_7 , адреса ОСОБА_7 та його по батькові зазначені зовсім інші, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 незаконно були залучені в якості понятих, оскільки їм по 18 років та вони не є фахівцями в області процесуального права; у проведених слідчих експериментах від 03.03.2017 не було відтворено фактичних обставин досліджувальної події, а тому протоколи необхідно було визнати недопустимими та недостовірними доказами; показання слідчих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в якості свідків не можуть визнаватись належними, допустимими та достовірними, оскільки жоден із цих людей не був очевидцем інкримінованих ОСОБА_7 діянь. Також це стосується свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 оперативних співробітників сектору кримінальної поліції. Незрозуміла позиція суду в частині оцінки показань свідка ОСОБА_23 , оскільки у матеріалах кримінального провадження вони відсутні, сторонам захисту не відкривались, суду не надавались та не досліджувались письмові доручення слідчого оперативному працівнику ОСОБА_23 на здійснення оперативного супроводу у даному кримінальному провадженні; необ`єктивним є те, як оперативний співробітник ОСОБА_23 визначив на фотознімках чоловіків, що співпали з прикметами ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , оскільки вони жодним чином не співпадають з тими прикметами трьох осіб чоловічої статі, про які зазначалось у протоколах допитів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 від 06.07.2016; не підтверджено право власності ОСОБА_10 на автомобіль марки «BMW X5» та прво на його відчуження; за результатом слідчого експерименту з участю цього свідка не підтверджено того, що саме ОСОБА_7 заволодів автомобілем марки «BMW X5»; свідок ОСОБА_24 також не впізнав ОСОБА_7 як продавця автомобіля марки «BMW X5»; ОСОБА_25 незаконно пославшись на ст. 63 Конституції України відмовився давати показання в якості свідка, а в судові засідання, як і свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_26 для допиту не з`явився, що є істотним порушенням вимог закону; судом залишено поза увагою, що 29 червня та 2 липня 2016 року всі телефонні дзвінки з номера НОМЕР_11 надходили на мобільний номер ОСОБА_10 , проте оперативним підрозділом та слідчими не було вжито жодних заходів для встановлення фактичних правопорушників та отримання доказів; суд першої інстанції, вказавши на протоколи пред`явлення особи для впізнання з таблицею фотоілюстрацій від 24 лютого та 3 березня 2017 року, не зазначив про їх доказову значимість для ухвалення вироку;у своїх показаннях під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 однаково, але зовсім інакше, ніж у судових засіданнях, описували зовнішні ознаки чоловіків, які незаконно заволоділи належним ОСОБА_10 автомобілем; також під час огляду автомобіля марки «BMW X5» 16.07.2016, на окремих його частинах та деталях було виявлено сліди та отримано змиви, які згідно висновків експертиз ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_11 не належать, що підтверджує те, що ОСОБА_7 жодного відношення до вказаного транспортного засобу не має, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний лист процесуального прокурора, де повідомляється ОСОБА_7 , що відносно нього проводились негласні слідчі (розшукові) дії, результати яких знищені, це свідчить про те, що в результаті їх проведення не одержано жодних відомостей про вчинення ним інкримінованого йому діяння за ч.1 ст. 289 КК України, проте, це залишилось поза належною оцінкою суду першої інстанції; згідно накладних, ОСОБА_7 29 червня відпускав виготовлену продукцію, що підтверджує той факт, що він у той день у м. Києві не перебував та не міг телефонувати ОСОБА_10 з приводу придбання автомобіля; ОСОБА_7 , будучи фактично затриманим та примусово доставленим у відділення поліції набув процесуального статусу підозрюваного, а тому участь його захисника при проведенні обшуку була обов`язковою; порушив право обвинуваченого на захист, оскільки призначив судові дебати, незважаючи на непідготовленість сторони захисту до цієї стадії судового провадження; вважає, що факт зберігання ОСОБА_7 за місцем проживання боєприпасів є недоведеним, оскільки слідчий не долучив до протоколів огляду фотознімки речей, які були вилучені, зокрема набоїв до мисливської зброї, сторонам захисту не відкрив та суду для дослідження не надав; крім того, є розбіжності у даті проведення обшуку, оскільки слідчий вказує, що обшук проводився 18.11.2016, а фактично - 17.11.2016.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріальногоправаз дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженідоказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованимє рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд дотримався вказаних вимог закону та ухвалив вирок згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, які оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, та у ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні докази, належним чином їх оцінивши, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, однак, в ході судового розгляду кримінального провадження, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки як погроза застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 289 КК України.
Винуватість ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у незаконному заволодінні транспортним засобом, всупереч твердженню обвинуваченого, є повністю доведеною.
Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України, суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаного в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків, письмові докази, які, у своїй сукупності, доводять винність обвинуваченого.

Так, допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що 02.07.2016 близько 20 год. з метою продати автомобіль він, дружина та ОСОБА_13 під`їхали до магазину «911», де вже чекали троє чоловіків, серед яких обвинувачений та ОСОБА_11 , які почали оглядати автомобіль. Присівши на водійське сидіння, а ОСОБА_7 в свою чергу - на переднє пасажирське, останній передав грошові кошти в сумі 10200 доларів США. Коли закінчив рахувати кошти, ОСОБА_7 запропонував надати кошти йому щоб перетягнути їх резинкою. Передавши кошти ОСОБА_7 , той поклав їх в сумочку, яку з рукою всередині, направив на нього та сказав вийти з автомобіля, інакше його родичам буде погано. Перелякавшись, не задаючи будь-яких питань та чинячи спротиву, вийшов з автомобіля «BMW X5», одразу сів за кермо автомобіля «Renault» та разом з дружиною та товаришем поїхав з міста додому.
Показання потерпілого підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зазначивши, що після того, як ОСОБА_10 присів до автомобіля BMW X5 з ОСОБА_7 , через 5-7 хвилин у стривоженому стані вийшов з автомобіля, швидко сів за кермо автомобіля Renault та наказав швидко сідати та поїхав. Також свідок ОСОБА_12 додала, що до правоохоронних органів вони не звернулись в той же день, оскільки запанікували в чужому місті.
Такі показання потерпілого та свідків повністю узгоджуються з дослідженим судом першої інстанції протоколами слідчих експериментів з відеозаписами від 31.01.2017, 03.03.2017 (т.3 а.крим.пров.26-30, т. 4 а.крим.пров. 218-219), т.4 а.крим.пров. 220-221).
Твердження захисника про те, що слідчі експерименти з участю потерпілого та вищевказаних свідків проведені з істотним порушенням вимог КПК України, тобто більше ніж через півроку після події не заслуговують на увагу.

Те, що слідчий експеримент проведений зі значним інтервалом часу не є істотним порушенням вимог закону, оскільки його учасники досить добре пам`ятали події.

При проведенні впізнання потерпілий та свідок ОСОБА_13 вказали на ОСОБА_7 та ОСОБА_11 як на осіб, які незаконно заволоділи належним ОСОБА_7 автомобілем.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2016 з фототаблицями у присутності понятих потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Інших обмежень законом не передбачено.

Зауваження захисника про те, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 незаконно були залучені в якості понятих через їх молодий вік та вони не є фахівцями в області процесуального права не заслуговують на увагу.

З протоколів пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2016 свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка заволоділа автомобілем марки BMW Х5, а також ОСОБА_11 як особу, яка оглядала цей транспорт.

Суд першої інстанції правильно взяв за основу показання потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вони не містять суперечностей, не викликають сумнівів у їх достовірності, відповідають встановленим обставинам у їх сукупності.
Матеріалами кримінального провадження підтверджено право користування ОСОБА_10 автомобілем даними копії довіреності власника автомобіля «BMW X5» 3.0D, 2002 року, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_10 ОСОБА_27 (т.1 а.крим. пров.18), довіреністю про надання дозволу позикодавцем ОСОБА_28 позикоодержувачу ОСОБА_10 на користування зазначеним автомобілем та договором купівлі-продажу останнього.
Вважати зазначені докази сумнівними та недопустимими підстав немає.
Щодо епізоду по вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, вина ОСОБА_7 підтверджена даними протоколу обшуку від 17.11.2016 (т. 1 а.крим. пров. 157-159), законність якого підтвердили свідки, даними висновку експерта № 178-Б від 06.12.2016 (т.1 а.крим. пров.166-173).
У висновку есперта зазначено, що обшук проводився 18.11.2016, що є допущеною опискою, оскільки згідно протоколу обшуку, він фактично проводився 17.11.2016, а також не зазначено прізвище понятої ОСОБА_29 , однак дані описки є технічними помилками та не впливають на суть рішення.
Не заслуговують на увагу зауваження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що у висновку експерта описано 27 набоїв, замість набоїв у кількості 31 штук вилучених під час обшуку. Так, у висновку експерта досліджені усі 31 набої різного виробництва.
Щодо інших номерів у набоїв, які різняться у протоколі обшуку та висновку експерта, то це є звичайною механічною помилкою, яка не впливає на необхідість визнання даних доказів недопустимими.
Зауваження захисника про те, що було порушено право на захист ОСОБА_7 , оскільки, будучи фактично затриманим та примусово доставленим у відділення поліції, він набув процесуального статусу підозрюваного, а тому участь його захисника при проведенні обшуку була обов`язковою колегія суддів вважає дане твердження було спростоване судом першої інстанції, оскільки на момент проведення обшуку законом не було передбачено обов`язкової вимоги присутності адвоката за вимогою підозрюваного.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 289 КК України є вірною.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання в межах санкцій вказаних норми закону, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання компроментуючих даних немає, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому призначене йому покарання узгоджується з постановою Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» та підстав вважати його надто суворим немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4