Провадження №1-кп/522/2147/20
УХВАЛА
21 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002641 від 06.08.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Будне Шаргородського району Вінницької області, з середньою освітою, пенсіонера, який працює швейцаром в універсамі «Ле Сільпо», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
06.08.2020 року приблизно о 07:50 год., у денний час доби, в умовах необмеженої видимості і мокрого дорожнього покриття водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Разумовська у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Сєрова в напрямку вул. Мечникова, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху в кожному напрямку руху, які поділені дорожньою розміткою 1.3 згідно Правил дорожнього руху України.

Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 («зебра», позначає нерегульований пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод) та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 згідно Правил дорожнього руху України, розміщеного в безпосередній близькості до нерегульованого перехрестя вул. Разумовська вул. Садіковська і призначений для переходу пішоходами проїзної частини вул. Разумовська, водій ОСОБА_5 будучи не уважним і не стежачи за дорожньою обстановкою, перед продовженням руху через пішохідний перехід не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, не знизив своєчасно швидкість руху свого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, та почав проїжджати пішохідний перехід не переконавшись при цьому у відсутності на пішохідному переході пішохода, який має перевагу в русі при переході проїзної частини по ньому і для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого на пішохідному переході допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вул. Разумовська, рухаючись по вказаному пішохідному переході зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, а потім до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої малогомілкової кістки в середній третині.

Вказане тілесне ушкодження спричинене дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузову легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та пішохода) 06.08.2020 року, і відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Також під час досудового розслідування встановлено, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , виконуючи належним чином вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України мав технічну можливість запобігти даній події та його дії, що не відповідали вказаним вимогам пункту Правил дорожнього руху України, перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_5 своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б); 4.16 (а); 10.1; 12.1; 18.1 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 4.16 ПДР «Пішохід має право:
а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Також під час досудового розслідування встановлено, що водій автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 після дорожньо-транспортної пригоди місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (в, д, е) Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.10 ПДР «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».
Винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження), повністю доведена.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини злочину, в якому обвинувачується, показавши суду, що 06.08.2020 року приблизно о 07:50 год., у денний час доби, в умовах необмеженої видимості і мокрого дорожнього покриття, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Разумовська у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Сєрова в напрямку вул. Мечникова. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, не впевнився у відсутності на пішохідному переході пішохода та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вул. Разумовська, рухаючись по вказаному пішохідному переході зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. У вчиненому розкаявся.
Обвинувачений також пояснив, що повністю відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду та з цих підстав надав суду заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим, просив кримінальне провадження щодо нього закрити.
Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини злочину, вчиненого обвинуваченим, та пояснила суду, що завдану злочином шкоду ОСОБА_5 їй відшкодував у повному обсязі. З цих підстав просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням, про що надала суду письмову заяву.
Прокурор проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України не заперечував.
Судом роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження за вказаною підставою учасникам судового провадження.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заяви обвинуваченого та потерпілого з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з примиренням із потерпілим, можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив нетяжкий злочин, примирився з потерпілою, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття кримінального провадження.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Накладений арешт майна відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 46, 286 КК України, ст.ст. 284-286 КПК України,
УХВАЛИВ :
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0002641 від 06.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз на загальну суму 4249 гривень 44 коп. (чотири тисячі двісті сорок дев`ять гривень 44 коп.), з яких:

- за судову авто-технічну експертизу технічного стану автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , у сумі 2615,04 гривень;

- за судову авто-технічну експертизу за обставинами ДТП, у сумі 1634,40 гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2020 року в рамках кримінального провадження №0002641 від 06.08.2020 року на автомобіль «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , скасувати.

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_1 , вважати переданим власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речовий доказ: DVD-R диск, об`ємом 4,7 GB, марки Verbatim, серійний номер № НОМЕР_3 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала підлягає оскарженню до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1