Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

10 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002910 від 08 травня 2016 року,
стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, ?
обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, ?

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та його виправдано, у зв`язку з не доведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню.
Витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 175,92 (сто сімдесят п`ять) гривень 92 коп., ухвалено компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно пред`явленого ОСОБА_6 , органом досудового розслідування обвинувачення, він, 08 травня 2016 року, приблизно о 00 год. 30 хв. перебуваючи по вул. Привокзальна, 15 в м. Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , під приводом зателефонувати, заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo А 6000», вартістю 2612,31 гривень та зник з ним з місця події, завдавши потерпілому майнової шкоди у вищевказаному розмірі.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність виправдувального вироку.
Зазначає, що всупереч вимогам ч.6 ст. 23, ст. 318 КПК України, судовий розгляд обвинувального акта у даному кримінальному провадженні завершився у відсутність потерпілого ОСОБА_9 , який не мав можливості висловити свою позицію у судових дебатах.
Прокурор вважає, що судом в ході розгляду обвинувального акта було порушено порядок оцінки доказів по кримінальному провадженні, так як оцінка доказам була надана судом за їх відсутності у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, оскільки ці докази у розпорядженні суду не перебували, що на думку, прокурора, є істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які регламентують порядок ухвалення вироку та є підставою для його скасування.
Просить виправдувальний вирок Рівненського міського суду від 18 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судове рішення у формі вироку повинно відповідати вимогам ст.374 КПК України, відповідно до якої у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального законодавства при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримані не були.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд у мотивувальній частині вироку навів обставини кримінального правопорушення, пояснення обвинученого і послався на показання, допитаних в судовому засіданні, потерпілого та свідків, мотиви визнання неналежними та недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 від 01 серпня 2016 року та потерпілому ОСОБА_9 від 01 серпня 2016 року, зазначивши, на що звертає увагу прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції, жодних документів на підтвердження вини ОСОБА_6 стороною обвинувачення не надано і до матеріалів судового провадження не долучено, натомість дає оцінку зазначеним протоколам пред`явлення особи для впізнання.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, відповідно до супровідного листа Рівненської місцевої прокуратури від 31 серпня 2016 року № 33-11146 вих.16 в порядку ст. 291 КПК України прокуратурою направлено до Рівненського міського суду Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 на 2-х арк., реєстр матеріалів досудового розслідування на 1-му арк., розписка ОСОБА_6 про отримання копій обвинувального акта та реєстра матеріалів досудового розслідування на 1-му арк., які отримані судом 01 вересня 2016 року (а.с.5), тобто матеріали даного кримінального провадження у розпорядженні суду першої інстанції не перебували і 18 вересня 2019 року під час ухвалення вироку, апріорі, не могли бути оцінені судом у відповідності до вимог чиннного кримінального процесуального законодавства.
Рівненським міським судом Рівненської області в порядку ст. 397 КПК України направлено до суду апеляційної інстанції судову справу стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України за апеляційною скаргою прокурора в 1-му томі на 200 арк., яке отримано апеляційною інстанцією 14 листопада 2019 року (а.с.200). Лише 22 травня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області додатково направлено матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на 56 арк., для долучення до матеріалів судової справи № 569/11017/16-к.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторіні та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч.2 ст. 23 та ст.86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, чи як в даному випадку, недопустимими, а отже, судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, не може бути визнано законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
За наведеного, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, колегія суддів вважає, що зазначені порушення, допущені судом першої інстанції, є істотними, оскільки вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення по суті у кримінальному провадженні, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням, враховуючи положення ст. 415 КПК України, нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення, та з дотриманням встановленого законом порядку повно і всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення, з відповідним належним умотивуванням, неухильно керуючись вимогами чинного кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України,колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3