Справа № 694/1186/17
Провадження № 1-кп/690/137/20
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу
06 листопада 2020 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000743 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 08.11.2020 року.
Мотивуючи вказане клопотання прокурор вказав, що необхідність продовження строку дії найбільш суворого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 зумовлено тим, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику може переховуватися від суду зумовлено тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які у сукупності передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Також прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_3 10.10.2019 року, 12.11.2019 року та 12.12.2019 року у судові засідання без поважних причин не з`явився, хоча і не перебував під вартою, що стало підставою для винесення судом ухвал про його примусовий привід та розшук, а потім і обрання 06.02.2020 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик здійснення тиску на потерпілу та свідків прокурор зумовлений тим, що ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочину проти статевої свободи потерпілої, обвинуваченим не визнається причетність до вчинення цих діянь, а ні потерпіла, ні свідки у судовому засіданні ще не допитувалися, тож ОСОБА_3 , який безпосередньо їх знає, може змусити змінити показання під час судового розгляду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Водночас, на запитання суду, прокурор пояснив, що на даний час відомостей про такі дії обвинуваченого у нього не має.

Ризик вчинення обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку прокурора, зумовлено особою обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину проти власності. Також вказав, що 30.03.2020 року Катеринопільським відділом Звенигородської місцевої прокуратури надіслано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 згідно якого йому інкриміновано вчинення 05.02.2020 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289 КК України.

Додатково вказав, що такий запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 сприятиме його належній процесуальні поведінці та відповідає наявним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що не заперечує проти продовження йому строку тримання під вартою, оскільки визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке вчинив під час іспитового строку, а тому бажає відбувати майбутнє покарання вже під час судового розгляду даної справи.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також пояснила, що жодного тиску на неї ОСОБА_3 не здійснювалося.

Заслухавши думки сторін судового провадження, які з`явились у судове засідання, врахувавши їх доводи, не вирішуючи питання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а також правильність кваліфікації його діянь, виходячи лише клопотання прокурора, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується; вік та стан їх здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Положеннями ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім іншого, може бути застосований, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
На даний час суд позбавлений можливості надати оцінку вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, оскільки такі докази судом не досліджувалися. Водночас обвинувачений ОСОБА_3 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують Конвенцією з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України» вказано, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Суд враховує те, що ОСОБА_3 вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09.02.2016 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Водночас обвинувачується у тому, що 29.06.2017 року, тобто у період іспитового строку, крім іншого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, та визнає свою причетність до його вчинення. Крім того, ОСОБА_3 не має ні міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання. Тож вказане у сукупністю із суворістю міри покарання, яку може бути призначено у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, свідчить про реальність існування ризику переховування його від суду. Крім того, стороною захисту не надано жодних доказів наявності у ОСОБА_3 родини й утриманців, а також постійного джерела доходів чи належного майнового стану, що хоча б мінімізувало вказаний ризик.
Також суд бере до уваги Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 року по справі «Москаленко проти України» у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків і потерпілого давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних, та критично оцінює доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_3 безумовно буде незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 , а також свідків з метою змусити їх змінити покази, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт передано для розгляду до суду, а потерпіла та свідки під час їх допиту у ході судового розгляду даного кримінального провадження будуть приведені до присяги та повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.
Крім того, прокурором не надано доказів таких протиправних дій обвинуваченого відносно потерпілої та свідків, під час перебування його не в умовах ізоляції.
З огляду на вказане, суд вважає, що ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, який існував під час досудового розслідування, на даний час суттєво знижений, хоча і не відсутній.
Також суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 2 злочинів середньої тяжкості та 1 тяжкого злочину. У разі визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні хоча б одного з них, йому буде призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, яке не може бути меншим ніж 4 роки позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_3 , якому виповнилося повних 29 років, крім притягнення у минулому до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень в межах даного кримінального провадження, також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289 КК України.

З огляду на вказане, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 має негативну репутацію та високий рівень суспільної небезпеки, що у сукупності з низьким рівнем майнового стану, відсутністю стійких соціальних зв`язків та законних джерел до існування, свідчить про наявність високого ступеня ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Також суд бере до уваги те, що документів, які б свідчили про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , який унеможливлює його перебування у місцях попереднього ув`язнення, стороною захисту не надано.
З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки об`єктивно існують ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення, наявні достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.01.2021 року, включно, оскільки вказане нівелює існуючі ризики, забезпечить його належну процесуальну поведінку та явку до суду, що сприятиме розгляду судом вказаного кримінального провадження з дотриманням розумних строків.
З урахуванням вказаного та встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми, оскільки не можуть запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Вказане обумовлено тим, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недостатнім з огляду на особу ОСОБА_3 , зокрема його репутацію, майновий стан, а також співмірність тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень з суворістю запобіжного заходу.
Передумови до застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні, оскільки жодних клопотань такого змісту від осіб, які б заслуговували на довіру, до суду не надходило.
Крім того, ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.05.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби із застосуванням електронних засобів контролю.
Водночас, у подальшому обвинувачений ОСОБА_3 у судові засідання 27.06.2019 року, 30.09.2019 року, 10.10.2019 року та 12.11.2019 року не з`являвся, як наслідок, ухвалами Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.11.2019 року та від 12.12.2019 року до нього застосовано примусовий привід та оголошено у розшук, відповідно.
Судове провадження у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_3 , відновлено ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.02.2020 року.
З огляду на вказане, вбачається, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не спроможний запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.
Тож з урахуванням вказаного та встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам вчинення ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень та переховування від суду.
Водночас, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи особу ОСОБА_3 , який, крім іншого, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд вважає за можливе визначити йому розмір застави в сумі, що відповідає 40 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 84 080 грн. (вісімдесят чотири вісімдесят) грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків з переліку, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
За умови внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати до Ватутінського міського суду Черкаської області за кожним викликом, здійсненим у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, у визначений дату та час; повідомляти Ватутінський міський суд Черкаської області про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування у будь-який спосіб, поза межами судових засідань, із потерпілою і свідками у кримінальному провадженні № 0000743.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 27, 31, 177-179, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.01.2021 року, включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 84 080 грн. (вісімдесят чотири вісімдесят) грн. 00 коп., для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених судом обов`язків, з числа передбачених КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26261092, МФО 820172, р/р UA0003652 в ДКСУ у м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Ватутінського міського суду Черкаської області від 06.11.2020 року».
За умови внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1)прибувати до Ватутінського міського суду Черкаської області за кожним викликом, здійсненим у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, у визначений дату та час;
2)повідомляти Ватутінський міський суд Черкаської області про зміну свого місця проживання;
3)утримуватися від спілкування у будь-який спосіб, поза межами судових засідань, із потерпілою і свідками у кримінальному провадженні № 0000743.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк 60 (шістдесят) днів, який слід рахувати з дня її внесення.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки, обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виконання покладених на нього обов`язків, а також наслідки, передбачені ч.ч. 8-11 ст. 182 КПК України.
Копію ухвали суду для виконання в частині утримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою надіслати до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для відому та виконання, а також вручити прокурору та обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 10.11.2020 року о 10 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1