ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1734/20 Номер провадження 11-кп/814/1009/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженій вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 відбула 1/2 строку покарання, але сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 не погоджується з прийнятим рішенням та вказує, що вона характеризується позитивно, в неї ні з ким немає конфліктів, працює та до роботи відноситься сумлінно.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає судове рішення законним і обґрунтованим.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

ОСОБА_7 засуджена за вчинення нетяжкого злочину, строк відбування покарання відраховується з 25.04.2019.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Станом на час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_7 відбула 1/2 частину призначеного судом покарання.

Врахування судом першої інстанції як підставу для відмови у задоволенні клопотання засудженої попереднє застосування до неї умовно-дострокового звільнення є помилковим. Так, відповідно до вимоги про судимість умовно-дострокове звільнення до ОСОБА_7 було застосовано 07.02.2006 року при звільненні її від відбування невідбутої частини покарання, призначеної вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення нетяжких злочинів.

На момент вчинення нею наступного злочину 07 березня 2017 року пройшло більше одинадцяти років (вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.06.2017), а отже попередні судимості були погашені в розумінні положень ст. 89 КК України та не можуть враховуватися при вирішенні питань, пов`язаних з відбуванням покарання ОСОБА_7 за останнім вироком. Зважаючи на вказану норму закону, на переконання колегії суддів, не можуть бути враховані і різні аспекти перебігу відбування покарання та наслідки умовно-дострокового звільнення від відбування частини покарання за вчинення злочинів, судимість за які вже погашена.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , не ґрунтується на матеріалах особової справи та об`єктивно ними не підтверджені.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_7 , остання за весь час відбування покарання отримала 2 заохочення у вигляді подяки від 03.01.2020 та від 01.07.2020 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК та ПВР, правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці. Порушень умов утримання не допускала, стягнення не застосовувалися.

За час відбування покарання у ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді 11, настильщиком. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. До обладнання та інструментів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться бережно.

Такі відомості про особу засудженої містяться у характеристиках від 28.11.2019 (а.о.с. 33), 12.02.2020 (а.о.с. 54), 25.06.2020 (а.о.с. 65).

При цьому, характеристика від 20.07.2020 є посередньою та містить відомості щодо задовільного відношення ОСОБА_7 до своїх трудових обов`язків, на що і послався районний суд в ухвалі.

Однак такі висновки не знаходять свого підтвердження в матеріалах особової справи.

Жодних документів, які б свідчили про неналежну поведінку засудженої чи не сумлінне її ставлення до праці, до особової справи не долучено.

Натомість в особовій справі (а.с. 79) мається рапорт В.о. директора підприємства заступника начальника установи з виробництва ОСОБА_10 від 01.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 протягом ІІ кварталу 2020 року характеризувалася з позитивної сторони. До основної роботи ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. У складі бригади приймала активну участь у підготовці до пошиття продукції для потреб військовослужбовців ЗСУ. Порушень техніки безпеки на підприємстві не допускає. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх тільки за призначенням. Дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня. Дотримується правомірних взаємовідносин, ввічливо та тактовно ставиться до персоналу. Виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи. Приймає активну участь в житті відділення, у соціально-виховних та культурно-просвітницьких заходах які проводяться для засуджених. Підтримує здорові міжособистісні взаємовідносини. Своєю поведінкою подає позитивний приклад іншим засудженим відділення.

ОСОБА_11 директора підприємства заступника начальника установи з виробництва ОСОБА_10 від 03.01.2020 (а.о.с. 47) має аналогічний зміст, який також характеризує засуджену з позитивного боку.

Однак районним судом наведені дані про особу засудженої враховані не були, а лише взято до уваги характеристику від 20.07.2020, яка на думку колегії суддів є необґрунтованою та такою, що не відповідає іншим характеризуючим матеріалам особової справи засудженої ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що засуджена ОСОБА_7 довела сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року строком на 8 місяців 20 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3