490/5586/20 05.09.2020
н/п 1-кс/490/3293/2020
Справа № 490/5586/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Центрального ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, національність українець, маючого середню освіту, одруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді розвідника-навідника розвідувального взводу десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмового батальйону, у військовому званні молодшого сержанта, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

05 вересня 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Центрального ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, оскільки ризики, на які посилається прокурор, необґрунтовані та нічим не підтверджені, а тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Слідчим відділом Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002750, зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час, у невстановленому місці, ОСОБА_5 незаконно придбав предмет, який зовні схожий на пістолет Флобер, предмет ззовні схожий на ніж в чорному футлярі, предмети, зовні схожі на набої калібру «5,45» в кількості 30 одиниць, набої калібру «7,62» в кількості 69 одиниць, набої калібру 9 мм. в кількості 16 одиниць, річ, зовні схожу на електродетонатор типу «ЕДП», річ, зовні схожу на підривач типу «УЗГРМ» у кількості 2 одиниць, відривальний механізм «МУВ 4», річ, зовні схожу на тротилову шашку «ТШ-200» у кількості 3 одиниць, пластичну речовину жовтого кольору, річ зовні схожу на корпус гранати «Ф-1», річ, зовні схожу на корпус гранати «РГД-5», річ, зовні схожу на реактивний сигнальний набій, у кількості 10 одиниць, річ, зовні схожу на сигнальну міну з напільним механізмом, річ, зовні схожу на наземний сигнальний патрон, які в подальшому незаконно зберігав та возив в автомобілі, до моменту їх вилучення працівниками поліції, порушуючи норми Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 (576-92-п) із відповідними змінами та редакціями, а також "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622 із відповідними змінами та доповненнями.

Так, 04.09.2020 близько з 04:00 год., точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, за адресою: м. Миколаїв, вул. Олександрівське шосе, 39, працівниками УПП в Миколаївській області, на підставі орієнтування по ЄО 23247 було зупинено транспортний засіб, автомобіль марки «BMW323» CI, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який добровільно повідомив працівникам поліції, що в автомобілі наявні заборонені речі.

Складом слідчо-оперативної групи Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області було здійснено огляд автомобіля, який належить ОСОБА_7 , в ході якого, у багажному відділенні вказаного автомобіля було виявлено та вилучено предмет, який зовні схожий на пістолет Флобер, предмет, який ззовні схожий на ніж в чорному футлярі, предмети, зовні схожі на набої калібру «5,45» в кількості 30 одиниць, набої калібру «7,62» в кількості 69 одиниць, набої калібру 9 мм. в кількості 16 одиниць, річ, зовні схожу на електродетонатор типу «ЕДП», річ, зовні схожу на підривач типу «УЗГРМ» у кількості 2 одиниць, відривальний механізм «МУВ 4», річ, зовні схожу на тротилову шашку «ТШ-200» у кількості 3 одиниці, пластичну речовину жовтого кольору, річ зовні схожу на корпус гранати «Ф-1», річ, зовні схожу на корпус гранати «РГД-5», річ, зовні схожу на реактивний сигнальний набій, у кількості 10 одиниць, річ, зовні схожу на сигнальну міну з напільним механізмом, річ, зовні схожу на наземний сигнальний патрон.

За вказаних дій, ОСОБА_5 підозрюється у носінні, зберіганні та придбанні, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

04.09.2020 о 06 год. 35 хв. працівниками Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження №0002450 від 25.07.2020 року, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом огляду місця події від 04.09.2020, в ході якого виявлено та вилучено: предмет, який зовні схожий на пістолет Флобер, предмет ззовні схожий на ніж в чорному футлярі, предмети, зовні схожі на набої калібру «5,45» в кількості 30 одиниць, набої калібру «7,62» в кількості 69 одиниць, набої калібру 9 мм. в кількості 16 одиниць, річ, зовні схожу на електродетонатор типу «ЕДП», річ, зовні схожу на підривач типу «УЗГРМ» у кількості 2 одиниць, відривальний механізм «МУВ 4», річ, зовні схожу на тротилову шашку «ТШ-200» у кількості 3 одиниць, пластичну речовину жовтого кольору, річ зовні схожу на корпус гранати «Ф-1», річ, зовні схожу на корпус гранати «РГД-5», річ, зовні схожу на реактивний сигнальний набій, у кількості 10 одиниць, річ, зовні схожу на сигнальну міну з напільним механізмом, річ, зовні схожу на наземний сигнальний патрон; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність звернутися до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

З метою запобігання спроби ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003,тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за контрактом на посаді розвідника-навідника розвідувального взводу десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмового батальйону, у військовому званні молодшого сержанта, є учасником бойових дій, раніше не судимий.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявного ризику, проте встановлена інформація про ОСОБА_5 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст.ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03 листопада 2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 03.11.2020 року покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- здати до СУ ГУНП в Миколаївській області свої паспорти що дають право на виїзд з України.

Підозрюваного ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1