Номер провадження: 11-кп/813/913/20
Номер справи місцевого суду: 510/1126/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 21 січня 2019 року, якою закрито кримінальне провадження №0000149 від 03 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 21 січня 2019 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000149 від 03 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_9 та відмовою його правонаступника ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Оскаржуваною ухвалою встановлено, 03 квітня 2018 року приблизно о 07 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи на перехресті вул. М. Кокош та вул. Будинок відпочинку в с. Новосільське Ренійського району Одеської області, в районі автобусної зупинки на ґрунті виниклих на той момент неприязних відносин, вчинив сварку із потерпілим ОСОБА_9 . В ході даної сварки обвинувачений, діючи на ґрунті умислу, направленого на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, знаходячись в салоні за кермом свого автобусу «Опель Віваро», умисно вдарив вхідними дверима свого автобусу по правій нозі в області коліна ОСОБА_9 , потім через відкрите вікно двері автобусу наніс один удар кулаком правої руки в область носу ОСОБА_9 , який від цього удару впав на бетонне покриття вулиці та вдарився об нього потиличною частиною голови. Одразу після цього обвинувачений ОСОБА_7 вийшов зі свого автобусу, став над лежачим на спині ОСОБА_9 та продовжуючи свій умисел, наніс не менше двох ударів обома руками в обличчя потерпілого, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді садна області правого колінного суглоба, садна шкіри носу, синця лівої половини обличчя, струсу головного мозку, що становить єдиний морфологічний комплекс закритої черепно-лицьової травми та відповідно до п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (13 днів у стаціонарі).

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала Ренійського районного суду Одеської області від 21 січня 2019 року постановлена з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону. Так, прокурор вважає, що в даному кримінальному провадженні суд невірно застосував інститут правонаступництва та безпідставно допустив до участі у справі правонаступника потерпілого ОСОБА_10 , оскільки відповідно до положень ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначає, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали не відповідає вимогам п.3) ч.1 ст.372 КПК України, оскільки не містить зазначення правових підстав (норм кримінального процесуального закону), відповідно до яких було закрито кримінальне провадження.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.401 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо, в тому числі і кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України.

У мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції зазначено, що правонаступник померлого потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_12 звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 та просив закрити кримінальне провадження стосовно нього.

З цих підстав суд першої інстанції керуючись п.7) ч.1 ст.284 КПК України закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції приймаючи рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що в свою чергу перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в матеріальних правовідносинах.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов`язані з особою суб`єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути. Зокрема, згідно ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Тобто вимоги, щодо прав потерпілого, які випливають з даної категорії правопорушень, процесуального правонаступництва не допускають.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом було невірно трактовано інститут правонаступництва.
Крім того апеляційний суд зазначає про те, що резолютивна частина ухвали є однією з найважливіших її частин, має принципове значення з точки зору завдань, що стоять перед судом. Законність судового рішення цілком залежить від того, як судом викладена його резолютивна частина.
Резолютивна частина, має містити виклад остаточних висновків, резолюцію. У цій частині ухвали наводиться її квінтесенція, виражена у формі відповідних висновків суду із зазначенням строку набрання ухвалою законної сили та порядку її оскарження. Резолютивна частина ухвали викладається як лаконічний наказ, в точній і визначеній формі, щоб згодом не виникли жодні ускладнення з її реалізацією.
Зокрема, відповідно до вимог п.3) ч.1 ст.372 КПК України, у резолютивній частині ухвалі повинні бути зазначені висновки суду, строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Проте, в оскарженій ухвалі суду, всупереч наведених вимог кримінального процесуального законодавства, не вказано на підставі яких норм КПК України суд закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції закривши провадження відносно ОСОБА_7 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвалив незаконне судове рішення.

Пунктом 3) ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про закриття кримінального провадження на підстав п.7) ч.1 ст.284 КПК України, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 284, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 21 вересня 2019 року, якою було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000149 від 03 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №№0000149 від 03 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4