Провадження №1-кс/522/610/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

25.01.2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представників власника - майна адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на вилучене 18.01.2021 в ході проведення обшуку на судні ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , IMO НОМЕР_1 ).

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

СВ УСБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083 від 17.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.2 ст.332-1 КК України, за наступних обставин.

За матеріалами кримінального провадження, з 2014 року по теперішній час особи, які працювали на морських суднах, власником, оператором та/або фрахтувальником яких виступали підприємства, що входять до групи компаній «Трансшип» (ТОВ «Трансшип» (), ТОВ «Краншип» (), ТОВ «Універсальна буксирна компанія» (), ТОВ «Трансшип-Агент» (), компанія «Kirgan Holding» (Панама), та ін.), здійснюючи посадку і висадку на такі судна в морських портах на окупованій території АР Крим, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Крім того, незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України організують та здійснюють посадові особи підприємств групи компаній «Трансшип».

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію України і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. В`їзд іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї допускаються лише за спеціальним дозволом через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно з п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 04.06.2015, в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області; громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до Переліку контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї (Додатку 1 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 04.06.2015), контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для автомобільного сполучення - «Каланчак», «Чаплинка», «Чонгар». Контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для залізничного сполучення - «Херсон», «Мелітополь», «Вадим», «Новоолексіївка».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 424-р від 30.04.2014 «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», всі пункти пропуску для морського сполучення (морські порти), а також всі пункти пропуску для повітряного сполучення, розташовані на окупованій території Автономної Республіки Крим, закриті.

Крім того, згідно з Наказом Міністерства Інфраструктури України від 16.06.2014 № 255 «Про закриття морських портів», до відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя морські порти Керч, Севастополь, Феодосія, Ялта, Євпаторія закриті.

Таким чином, законодавство забороняє в`їзд на тимчасово окуповану територію України (Автономну Республіку Крим) та виїзд з неї через морські порти, розташовані на території Автономної Республіки Крим. Разом з тим, саме через закриті морські порти Автономної Республіки Крим, в`їзд через які на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим та виїзд з неї заборонено, працівники підприємств групи компаній «Трансшип» здійснювали посадку на морські судна, якими оперували зазначені підприємства на території АР Крим.

За матеріалами кримінального провадження, підприємства групи компаній «Трансшип» є операторами морських суден: Afina (Афіна), Alina (Аліна), BK-1 (БК-1), Greendale (Гриндейл), Atlas 1 (Атлас 1), Atlas 4 (Атлас 4), PGP-2 (ПГП-2), PK-136 (ПК-136), Alpina (Альпина), Vasyl Borschenko (Василь Борщенко), BP-01 (БП-01), Van Gogh (Ван Гог), Erna (Ерна), Modus (Модус), Diamond N (Даймонд Н), Ariel (Аріель), Yupiter (Юпитер), Topaz N (Топаз Н), Hector (Гектор), Siroko (Сироко), Portovyi-101 (Портовый-101), Gepard (Гепард), Tuman (Туман), Tornado (Торнадо), Pluton (Плутон), Leon (Леон), Avant (Авант), Phoenix 1 (Феникс 1). У період з 2014 року по теперішній час вказані морські судна, всупереч наведеним нормативним вимогам, здійснюють господарську діяльність в морських портах на території окупованої АР Крим.

На даний час встановлені деякі працівники підприємств групи компаній «Трансшип», утому числі наймані моряки, які порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою посадки і висадки на судна в морських портах на окупованій території АР Крим,.

Крім того, одне з підприємств групи компаній «Трансшип», а саме - крюїнгова компанія ТОВ «Трансшип-Агент», , після окупації кримського півострова Російською Федерацією було перереєстроване за російським законодавством як ООО «Трансшип-Агент» (ОГРН 514, м. Керч, АР Крим), продовжує господарську діяльність на території АР Крим, сплачує податки до російського бюджету, здійснює набір моряків на судна групи компаній «Трансшип» для роботи в акваторії кримського півострова.

Додатково встановлено, що морські судна (портові буксири) Diamond N (Даймонд Н) і Topaz N (Топаз Н), оператором яких є група компаній «Трансшип», фактично знаходяться у власності ПАО «Флот Новороссийский Морской Торговый Порт» (РФ), кінцевим бенефіціарним власником якого є державні структури Російської Федерації, у зв`язку з чим прибуток від використання вказаних суден через афілійовані компанії надходить та фактично отримується зазначеним підприємством суб`єктом підприємницької діяльності країни-агресора. Так, вказані судна зареєстровані за компанією-нерезидентом «Henford logistics limited» (Гонконг), 80 % акцій якого володіє ПАО «Флот Новороссийский Морской Торговий Порт» (РФ). У свою чергу, згідно статуту (п.п. 7.13.-7.18) ПАО «Флот Новороссийский Морской Торговий Порт» (РФ) відносно товариства використовується спеціальне право на участь Російської Федерації в управлінні товариством (золота акція).

Вказані дії посадових осіб і працівників групи компаній «Трансшип» вчинено всупереч та на порушення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, а також Розпорядження Кабінету Міністрів України № 424-р від 30.04.2014 «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» і Наказу Міністерства Інфраструктури України від 16.06.2014 №255 «Про закриття морських портів», згідно з якими пункти пропуску та пункти контролю за переліками, які розташовані в Автономній Республіці Крим, в тому числі морські порти, з 30.04.2014 тимчасово закриті, зокрема для суднозаходів.

Згідно відомостей сайту групи компаній «Трансшип» за посиланням www: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у складі флоту суден на яких надаються послуги, також наявне судно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , IMO 9513074), зареєстроване у Регістрі судноплавства України, в якості власника зазначено: «Henford logistics limited» (Гонконг).

18 січня 2021 року в ході проведення санкціонованого обшуку на судні ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , IMO НОМЕР_1 ), виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в клопотанні.

В рамках досудового розслідування досліджуються обставини порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України АР Крим та виїзду з неї, а також незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 332-1 КК України, вищевказані предмети, речі та документи містять інформацію яка потребує дослідження в ході проведення досудового розслідування, у тому числі експертного, можливо використовувались в ході вчинення кримінального правопорушення, а також містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, в рамках досудового розслідування вже призначено ряд судово-технічних експертиз щодо експертного дослідження відомостей, які містяться на вищевказаній техніці (ноутбук, навігаційна система та GPS передавач), без проведення якої, отримання відомостей що мають значення для встановленні істини у кримінальному провадженні є не можливим, зокрема даних системи автоматичної ідентифікації (AIS та GPS), яка відображає місцезнаходження судна і підтверджує його перебування в районі морських портів тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим у період з 2014 року по теперішній час.

Зазначені предмети, речі та документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Тому слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники власника майна заперечували проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на його не відповідність вимогам КПКУ та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання необхідно повернути прокурору для усунення недоліків на підставі ч.3 ст.172 КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ТОВ «Трансшип» у вказаному кримінальному провадженні не має статусу ні потерпілого, ні підозрюваного, а є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч.2 ст.64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися виключно прокурор.

Крім того, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вбачається, що слідчим, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, не надано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Також, слідчим суддею встановлено відсутність постанови про призначення групи слідчих та групи прокурорів.

Відповідно до ч.1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч.1 ст.110 КПК, всі рішення прокурора є процесуальними рішеннями, а згідно з вимогами ч.3 цієї ж статті рішення прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно до ч.6 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.
Кримінальний процесуальний закон не містить вимоги про те, що постанова керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в обов`язковому порядку має бути надана суду.
У матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів.
Згідно з положеннями ч.2 ст.92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає, а відповідно до ст.94 КПК обов`язок оцінки доказів з точки зору їх допустимості покладено на суд.
Виходячи з положень ч.1 ст.37, ч.2 ст.37, ч.ч.1,3,6 ст.110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.
Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.
Зазначена правова позиція викладена в рішенні ВС колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.12.2019, справа №235/6337/18 провадження №51-2641км19.

За таких обставин, у вказаному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання слідчого не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути клопотання про арешт майна прокурору, який здійснює процесуальне керівництво для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк усунення недоліків протягом сорока восьми годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: