ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 611/948/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/87/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Барвінківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00000268 від 12.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

13.12.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Враховуючи особу підозрюваного, а також передбачене за інкримінований йому злочин покарання, яке само по собі є ризиком, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного у майбутньому та у зв`язку з чим він може переховуватись від слідства та незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2020 року частково відмовлено у задоволені клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у слідства є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України на даний час є наявними, оскільки підозрюваний офіційно не працює, офіційного джерела доходу не має, вчинив злочин корисливого характеру. Також, оскільки підозрюваний заперечує свою причетність до інкримінованого правопорушення то існує ризик того, що він може незаконно вливати на потерпілу, оскільки обізнаний про її місце проживання. Таким чином, на думку прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

11.01.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява захисника ОСОБА_11 про неможливість бути присутнім в судовому засіданні у зв`язку з чим він просив залучити захисника для проведення окремої процесуальної дії.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.01.2021 року було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській та Луганській областях призначити захисника для здійснення окремої процесуальної дії, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Згідно доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному провадженні від 11.01.2021 року захист підозрюваного ОСОБА_7 здійснює адвокат ОСОБА_8 ,

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУНПпроводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2020 року за № 0000268 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

12 грудня 2020 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

13 грудня 2020 року ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Відмовляючи у задоволені клопотанні у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам та дійшов висновку, що запобіжних захід у виді цілодобового домашнього арешту здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Обґрунтованість підозри підтверджується відомостями, що містяться у протоколах слідчих дій, протоколах допитів потерпілої, свідків, підозрюваного.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , 2006 року народження, фактів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування не встановлено, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування прирівнюється до позбавлення волі.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовували в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного та погоджується з висновком слідчого судді щодо можливості запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України застосуванням до підозрюваного запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного мешкання та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Вказаний запобіжний захід в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Апелянтом не надано відомостей, які б спростовували висновки слідчого судді стосовно неефективності цілодобового домашнього арешту, як запобіжного заходу відносно підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність цілодобового домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлені процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

На даний час відомостей щодо порушення процесуальних обов`язків в наслідок застосованого до нього цілодобового домашнього арешту прокурором не надано.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності ст. 370 КПК України та є законною, вмотивованою та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.1, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді