Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

25 серпня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002668 від 17 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, ?

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.
У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції та вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що судом не наведено жодної правової підстави, передбаченої кримінальним процесуальним законодавством України, для повернення обвинувального акта прокурору, а тому в порушення вимог ст. 370 КПК України вказане рішення не є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002668 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до нього додано всі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. Реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до ст. 109 КПК України та містить відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Вважає, що твердження суду першої інстанції, що розбіжності у реєстрі матеріалів досудового розслідування у даті складення обвинувального акта перешкоджають призначенню справи до судового розгляду є необґрунтованими та такими, що не порушують вимоги ст. 109 КПК України. Разом з тим, відомості про складання обвинувального акта, в тому числі щодо дати, місця його складення та затвердження зазначені в самому обвинувальному акті. Інформація, яка міститься в реєстрі, самостійного доказового значення не має.
На думку прокурора, незважаючи, що суд прийшов до висновку про відповідність обвинувального акта вимогам ст.ст. 291-292 КПК України (посилання на позицію суду, зокрема, на ухвалу суду від 26 лютого 2019 року), повернув обвинувальний акт прокурору, не мотивувавши при цьому, яким саме чином вказані розбіжності перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Просить ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року скасувати. Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України повернути до Рівненського міського суду Рівненської області для судового провадження у першій інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 вказує на законність, обґрунтованість і вмотивованість ухвали суду першої інстанції.
Вважає, що ухвала суду першої інстанції від 25 вересня 2019 року не містить підстав, передбачених ст. 412 КПК України, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
На думку, ОСОБА_6 , доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Просить ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт поряд з іншими відомостями, передбаченими ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема, має містити: дату та місце його складення та затвердження.
Згідно п.1 ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акта прокурору є саме невідповідність обвинувального акта вимогам цього Кодексу. Інші підстави для повернення обвинувального акта законодавцем не передбачені. Тобто повернення обвинувального акта прокурору, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд послався на наявність розбіжностей щодо дати складення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, які на думку суду є суттєвими та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, а саме, судом встановлено, що в обвинувальному акті зазначено дату складення та його затвердження 31 січня 2018 року, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що обвинувальний акт складено 30 січня 2018 року.
Однак судом першої інстанції залишено поза увагою, що інформація, яка повинна міститися в реєстрі матеріалів досудового розслідування згідно вимог ч.2 ст. 109 КПК України, є лише відповідально зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи і самостійного доказового значення не має.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом на стадії підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акта, визначені ч.4 ст. 291 КПК України, на цій стадії не є предметом судового контролю, тому наявність будь-яких недоліків в реєстрі матеріалів досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Поряд з цим в обвинувальному акті, як і встановлено судом першої інстанції, у відповідності до вимог п.9 ч.2 ст. 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт складено 31 січня 2018 року в приміщенні службового кабінету № 354 управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України за адресою: м. Київ, вул. Кловський узвіз, 36/1. Обвинувльний акт затверджено 31 січня 2018 року в приміщенні службового кабінету № 609-б Генеральної прокуратури України за адресою: м. Київ, вул. Різницька, 13/15 (Т..№ 1, а.с.21).
З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про те, яким чином вказані розбіжності перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, на думку колегії суддів є взагалі необгрунтованими.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, а тому вважає, що, суд першої інстанції не мав достатніх підстав для повернення зазначеного обвинувального акта прокурору.
Крім того, відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.
Перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру, або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому чи щодо конкретної особи. Судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.
Критерії розумності строків розгляду справ сформульовані Європейським судом у багатьох рішеннях, зокрема, у справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, § 40); у справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема, складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника» («Антоненков та інші проти України», заява № 14183/02, § 41). На зазначених вище критеріях Судом акцент було також зроблено у рішеннях у справах «Меріт проти України», «Калініченко проти України», «Саф`яннікова проти України», «Цихановський проти України», «Фандралюк проти України», «Федько проти України», «Іванов проти України», «Кобцев проти України», «Юртаєв проти України» тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру ще 30 серпня 2017 року (протоколи затримання останніх датовані 29 серпня 2017 року).
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції 05 лютого 2018 року.
Недотримання строків розгляду справи порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.
За наведеного, ухвала суду першої інстанції не може вважатися чинною та підлягає скасуванню, із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки підстав, які позбавили суд можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, ?

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002668 від 17 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3