СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1529/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000606 від 05.09.2020р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 21.03.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 08.02.2019р. іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- 05.03.2020 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185; ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі,

ухвалою Полтавського районного суду Полтавської обл. від 25.06.2020р. звільнений 03.07.2020р. від відбування покарання умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 20 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5 ,
інші учасники: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу, а також салони та багажні відділення дозволяють використовувати їх для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу, прогулюючись вулицями міста Києва, звертав увагу на автомобілі, в яких могли б бути присутні речі, що мають матеріальну цінність, оскільки не мав постійного місця роботи та інших джерел заробітку та відчував потребу в грошових коштах.

Так, 04.09.2020 приблизно о 02.25год. ОСОБА_3 знаходився по вул. Котельникова в м. Києві, де мав намір вчинити неправомірні дії корисливого характеру, заздалегідь приготувавши при цьому рукавиці резинові, для запобігання випадкового залишення слідів папілярних візерунків на місці вчиненні злочину, ліхтарик для освітлювання власних дій у нічний час доби та знаряддя вчинення злочину, а саме металеве свердло, за допомогою якого він мав розбивати скло автомобілів, та викрадати з нього особисті речі інших громадян. ОСОБА_3 , побачив припаркований автомобіль «Рено-Меган 3», д.н.з. НОМЕР_1 , на прилеглій території будинку № 11 по вул. Котельникова в м. Києві, який належав ОСОБА_6 , та вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні даного автомобіля, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «Рено-Меган З», д.н. НОМЕР_1 , де переконавшись в тому, що двері автомобіля зачинено на замки, та усвідомлюючи, що наявні технічні засоби безпеки, які обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля та свідчать про наявність ознак сховища, яке є володінням особи, та недоторканність якого гарантується законом, ОСОБА_3 , за допомогою металевого свердла розбив скло правих передніх дверцят автомобіля та через даний отвір проник в салон автомобіля «Рено- Меган 3», д.н. НОМЕР_1 , звідки повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: відеореєстратор марки «Ксіомі 70 маі», на загальну суму 550 грн., після чого, з місця вчинення злочину зник, завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду.

Крім цього, ОСОБА_3 05.09.2020, приблизно о 01.50год. з аналогічною метою та засобами, знаходячись біля буд. № 26-а по вул. Львівській в м. Києві, звернув увагу на припаркований автомобіль «Кіа Ріо», д.н. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_7 , та вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні автомобіля з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «Кіа Ріо», д.н. НОМЕР_2 , де переконавшись в тому, що двері автомобіля зачинено на замки, та усвідомлюючи, що наявні технічні засоби безпеки, які обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля та свідчать про наявність ознак сховища, яке є володінням особи, та недоторканність якого гарантується законом, ОСОБА_3 , за допомогою металевого свердла розбив скло правих передніх дверцят автомобіля та через даний отвір проник в салон автомобіля «Кіа Ріо», д.н. НОМЕР_2 , звідки повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: відеореєстратор, на загальну суму 700 грн., після чого, з місця вчинення злочину зник, завдавши ОСОБА_7 майнову шкоду.

Крім цього, ОСОБА_3 08.09.2020, приблизно о 02.55год. знову в такий же спосіб та з тою ж метою біля буд. № 5-б по вул. Верховинна в м. Києві, звернув увагу на припаркований автомобіль «Рено», д.н. НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_8 , та вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні автомобіля з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «Рено», д.н. НОМЕР_3 , де переконавшись в тому, що двері автомобіля зачинено на замки, та усвідомлюючи, що наявні технічні засоби безпеки, які обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля та свідчать про наявність ознак сховища, яке є володінням особи, та недоторканність якого гарантується законом, ОСОБА_3 , за допомогою металевого свердла розбив скло правих передніх дверцят автомобіля та через даний отвір проник в салон автомобіля «Рено», д.н. НОМЕР_3 , звідки повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: відеореєстратор марки «Ксіомі», вартістю 1592 грн. та кріплення до нього вартістю 59 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, завдавши ОСОБА_8 майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та показав, що 04.09.2020р. він на вул.Котельникова в м.Києві помітив припаркований автомобіль «Рено», з якого вирішив викрасти відеореєстратор. Підійшов до автомобіля, розбив металевим свердлом, яке взяв з собою, скло бокового вікна, проник до салону авто та викрав відеореєстратор, який потім продав. Аналогічно 05.09.2020р. викрав відеореєстратор з автомобіля «Кіа», що був припаркований на вул.Львівській в м.Києві та 08.09.2020р. відеореєстратор з автомобіля «Рено», де точно був припаркований автомобіль не пам`ятає. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати, зробив для себе належні висновки, злочин вчинив у зв`язку із відсутністю роботи. Один з відеореєстраторів ще не встиг продати та повернув потерпілому ОСОБА_8 .

Цивільний позов визнає частково.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України вірна, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням в сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, офіційно не працює, не одружений, за місцем відбуття покарання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Також суд враховує і стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на ряд тяжких захворювань.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. При цьому суд виключає з обвинувачення посилання на обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину повторно, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою вчинення ОСОБА_3 даного кримінального правопорушення.

Висновки досудової доповіді суд оцінює в сукупності з іншими встановленими обставинами та не вважає їх вирішальними при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_3 вказане кримінальне правопорушення вчинив повторно, будучи засудженим до позбавлення волі за іншим вироком, та в період умовно-дострокового звільнення від покарання, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту ним частину покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05.03.2020р.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, підлягає задоволенню частково. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 шляхом розбиття скла автомобіля «Кіа Ріо» викрав відеореєстратор вартістю 700грн., виходячи з меж пред`явленого та доведеного в суді обвинувачення та вимог ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого 700 грн. вартості викраденого майна, оскільки зазначена потерпілим вартість у розмірі 1625грн. останнім не доведена жодним доказом. Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого 2724грн. 60 коп. вартості скла передніх дверей, що підтверджується видатковою накладною (а.с.52), та 1327грн. 75 коп. витрат по його заміні. В частині відшкодування витрат на комплексну мийку автомобіля слід відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 слід залишити без змін.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05.03.2020р та остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити у виді 3 (трьох) років 6 (місяців) позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 4 752 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві) грн.. 35 коп.
Речові докази: відео реєстратор марки «Ксіомі», шнур, кріплення залишити на належністю потерпілому ОСОБА_8 ; рукавиці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, свердло залізне, які зберігаються у камері схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м.Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1