Cправа № 700/617/20
Провадження № 1-кс/700/198/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2020 р. Слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка клопотання заступника начальника СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000169 від 12.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в:
Заступник начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказує, що 11.08.2020 року близько 18 години 11 хвилин під час патрулювання в адміністративних межах смт. Лисянка Черкаської області працівниками Лисянського ВП було виявлено вантажний автомобіль ГАЗ-53А н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилися колоди дерев роду дуба, довжиною близько 1 м, різні за діаметром. Незаконне перевезення вказаної деревини здійснив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12.08.2020 року за вказаним фактом розпочате кримінальне провадження № 0000169 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Даний автомобіль згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_6 , фактичним власником якого є ОСОБА_7 .
12.08.2020 року заступником начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 вказаний вантажний автомобіль, в кузові якого знаходилися колоди дерев роду дуба визнані слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні, які відповідають критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України та використані як засіб вчинення кримінального правопорушення.
З метою збереження речових доказів вантажного автомобіля ГАЗ-53А н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилися колоди дерев роду дуба, довжиною близько 1 м, різні за діаметром та згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_6 , фактичним власником якого є ОСОБА_7 слідчий просить накласти арешт у кримінальному провадженні.
Заступник начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі, підтримує та просить його задовольнити.
Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, вважаю що вказане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч. 2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, у клопотанні слідчий зовсім не відобразив суть вчиненого злочину, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України арешт майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином слідчий суддя позбавлений можливості визначити чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, котрі були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, в матеріалах клопотання наявна належним чином завірена копія товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЧРА № 477906 від 07.08.2020 року, з якої вбачається, що вантажним автомобілем ГАЗ-53 д.н. НОМЕР_3 здійснювалося перевезення деревини та вказано пункт навантаження: Яблунівське лісництво, Франко-Ліс.

Таким чином слідчим не доведено та не підтверджено факт перевезення вказаним автомобілем колоди дерев породи дуба незаконним шляхом. Даних про потерпілу особу немає, що позбавляє суд можливості перевірити факт вчинення кримінального правопорушення. Не зазначено кваліфікуючі дії особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
А тому підстав вважати, що вказаний вантажний автомобіль, в кузові якого знаходилися колоди дерев роду дуба, довжиною близько 1 м, різні за діаметром та згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_6 , фактичним власником якого є ОСОБА_7 є засобом вчинення кримінального правопорушення, що відповідають критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України і є речовим доказом немає, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170 -173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000169 від 12.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 246 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя - ОСОБА_1