Справа № 183/3075/20
№ 1-кп/183/1281/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» кримінальне провадження № 0000296 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ботієво Приазовського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця-номера обслуги 1 парашутно-десантного взводу 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-дасантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.07.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.407, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 3 роки;
- 05.12.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 188 (по стройовій частині) від 11 вересня 2017 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільця-номера обслуги 1 парашутно-десантного взводу 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону.
Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, 23 жовтня 2019 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
З 22 січня 2020 року ОСОБА_4 відбуває покарання призначене вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407, ст. 71 КК України у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», внаслідок чого ОСОБА_4 припинив вчиняти кримінальне правопорушення.
Таким чином, 23 жовтня 2019 року солдат ОСОБА_4 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 22 січня 2020 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що залишив військову частину через побутові питання. Крім того, після того, як його вироком суду було засуджено до реальної міри покарання, він не повернувся до частини, а поїхав додому. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває.
Однак, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину особою повторно.
Також, суд враховує, що обвинувачений за місцем служби характеризується негативно, раніше судимий, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого і наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Також, за наявності пом`якшуючої обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Крім того, судом встановлено, що після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 року, засуджений ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочину, вчиненому до ухвалення попереднього вироку, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхомчасткового складання покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 рокуз покаранням, призначеним за цим вироком.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 рокуз покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року, а саме з 22 січня 2020 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 25 травня 2019 року по 22 липня 2019 року
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1