ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/379/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0002309 від 21.11.2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, неодруженого, проживаючого та зареєстроавногог по АДРЕСА_1 , раніше судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 15 січня 2020 року.

Визначено ОСОБА_7 заставу у сумі 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 16 816 (шістнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_7 » у кримінальному провадженні №0002309 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2020 року).

У випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_7 , наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон; утриматись від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Також ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою відмовити.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим відділом Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002309 від 21.11.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 листопада 2020 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину Фокстрот, що розташований на другому поверсі ТРЦ «Подоляни», за адресою: вул. Текстильна, 28Ч у м. Тернополі, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів, із торгового стелажа, взяв навушники торгової марки «Bluetooth BRAVIS Air Pro 10 White», вартістю 833,25 грн., попередньо відкривши упакування.

Після чого, ОСОБА_7 , не маючи наміру розраховуватись за товар, намагався пройти повз каси та покинути приміщення магазину. Однак, ОСОБА_7 , не виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході із магазину з викраденим майном був затриманий працівником охорони.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 намагався завдати ТОВ «САВ-ДІСТРІБЮШН» шкоду на загальну суму 833,25 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2020 року.

Вказує, що не вчиняв даного кримінального правопорушення, а тому наполягає про закриття справи за відсутністю складу злочину в його діях.

Свої дії в магазину Фокстрот, де він був затриманий, пояснює своїм наміром нашкодити охоронцям даного магазину, які, на його думку, упереджено ставляться до нього, як до соби, що може вчинити крадіжку.

Посилається на те, що ніколи не уникав слідства та суду та буде відповідати за вчинені ним попередні злочини.

Зазначає, що має постійне місце проживання та офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де зможе проживати разом з матір`ю ОСОБА_10 , яка буде мати змогу його забезпечувати харчуванням та предметами першої необхідності.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати оскаржувану ним ухвалу місцевого суду і обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту; захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який просить задовольнити апеляційну скаргу свого підзахисного і обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2ст. 183 КПК Україн изапобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, судом встановлено системність його протиправної поведінки та не бажання стати на шлях виправлення, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити ризики продовження злочинного діяння або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими судом першої інстанції доказами.

Твердження апелянта про відсутність належних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на стадії обрання запобіжного заходу не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. На цьому етапі провадження слідчий суддя повинен перевірити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, виходячи із практики Європейського суду з прав людини, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Ці вимоги слідчим суддею дотримані.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження, при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, який обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою .

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від слідства та суду, продовження кримінального правопорушення, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні місцевого суду перебуває 15 обвинувальних актів щодо ОСОБА_7 , що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

За наведених обставин, доводи апелянта про відсутність підстав для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Також, судом першої інстанції з дотриманням вимог ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням матеріального стану підозрюваного, розміру заподіяної ним шкоди та інших обставин справи, визначено розмір застави, який, на думку колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, визначених цим Кодексом.

Доводи апелянта про наявність місця проживання та людини, яка буде його утримувати, є безпідставним, оскільки не спростовують наведені в ухвалі місцевого суду висновків про наявність ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2020 року про обрання запобіжного заходу, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.