Справа № 683/1807/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м.Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 30 червня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасник бойових дій, такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Восени 2019 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в лісонасадженні, що розташоване в межах с. Немирівка Старокостянтинівського району, достовірно знаючи, що він не має передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів, умисно, знайшов (придбав) 32 (тридцять два) предмети зовні схожі на набої.

Після чого в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992, п.п. 9,11,15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, п. 2.1, 2.3.2, 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, переніс вказані предмети до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де поклав у чашку, що знаходилась на полиці серванту в житловій кімнаті будинку та став зберігати без передбаченого законом дозволу для власних цілей.

04 червня 2020 року в період часу з 08 год 49 хв до 09 год 25 хв під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2020 обшуку в житловому будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції 32 (тридцять два) предмети, зовні схожі на набої, які згідно висновку експерта № 3.1-0155:20 від 26.06.2020 є тридцятьма двома патронами, які належать до категорії боєприпасів до нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї, є довгими гвинтівковими 5,6 мм, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення виробництва СРСР та придатні для стрільби, які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав за місцем проживання без передбаченого законом дозволу, без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що восени 2019 року в лісонасадженні, що розташоване в межах с. Немирівка Старокостянтинівського району, знайшов коробку з боєприпасами, які переніс додому та поклав у чашку, що знаходилась на полиці серванту в житловій кімнаті будинку, де зберігав їх та в подальшому добровільно видав працівникам поліції.

28 липня 2020 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, що ставиться йому у вину, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового провадження.

Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України.

Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України погоджено звільнити його від відбування покарання із встановленням судом іспитового строку у відповідності до вимог ч. 3 ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості, просив суд її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 також підтримав угоду про визнання винуватості і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо затвердження судом цієї угоди, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, яка відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в повному обсязі розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, ураховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання скарг щодо нього не надходило, на обліку психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Зазначені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку тривалістю один рік шість місяців та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим з участю захисника і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) в сумі 1307 грн 60 коп у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 394, 473, 475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 липня 2020 року, укладену між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 30 червня 2020 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку один рік шість місяців.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений про зміну місця проживання, навчання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення балістичної експертизи в розмірі 1307 грн 60 коп.

Речові докази: 32 патрони, які згідно висновку експерта № 3.1-0155:20 від 26.06.2020 є боєприпасами до нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї, довгими гвинтівковими 5,6 мм, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення виробництва СРСР та є придатними для стрільби, що знаходяться в кімнаті речових доказів Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Попова, 2 м. Старокостянтинова - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: