ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001820 про відмову у задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого менеджером з адміністративних питань у фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , неодруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч. 2 ст. 296 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді особистої поруки до 26 грудня 2020 року, з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України та визначенням поручителями таких осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичної особи-підприємця; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонера МВС України.
Слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 157 КК України, та обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 296 КК України, врахував, наявність передбачених статтею 177 КПК України ризиків, а саме, можливість ОСОБА_6 вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Разом з цим, з врахуванням позитивної характеристики підозрюваного, його віку і стану здоров`я, постійного місця проживання і роботи, міцних соціальних зв`язків, з огляду на здійснення догляду за непрацездатною бабусею, та підтверджених ризиків у судовому засіданні, слідчий суддя вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
В апеляції:
- прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В обґрунтування вказує, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Також вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк від 3 до 7 років.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 подала до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити апеляцію без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Посилається на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів є необґрунтованою, оскільки обставини, викладені в повідомленні про підозру не підтверджуються жодним доказом. А наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на якій вказує прокурор, стороною обвинувачення не доведено.
Заслухавши: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення та вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, 25 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст. 157, ч.2 ст. 296 КК України за №0001820.

26.10.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 157, ч.2 ст. 296 КК України.

27.10.2020 року слідчий Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дійшов до висновку необґрунтованості підозри за ч.3 ст. 157 КК України та обґрунтованість підозри за ч.2 ст. 296 КК України, і вважав необхідним відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосував до останнього запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

З даними висновками колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, оскільки вони не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Зазначені положення закону при постановлені оскаржуванної ухвали слідчим суддею в повній мірі не дотримані.
Так, заслухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання слідчого і додані до них матеріали, колегія суддів встановила наявність передбачених законом обставин, які пов`язують необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту в нічний час.
В свою чергу запобіжний захід у виді тримання під вартою, який просить застосувати прокурор є занадто суворим, оскільки як в клопотанні слідчого так і апеляції прокурора не достатньо переконливо викладені обставини, на підставі яких він дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи ніж винятковий - тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та можливості запобігання визначеним ризикам.
За висновком слідчого судді, за наданими до клопотання матеріалів не підтверджено обґрунтованість підозри за ч.3 ст. 157 КК України.
Проте з таким висновком суду першої інстанції також не можна погодитися, оскільки він не відповідає фактичним обставинам провадження.
Вирішуючи питання обґрунтованості підозри, колегія суддів зважає на рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Із наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 157, ч.2 ст. 296 КК України, підтверджується даними, долученими до клопотання слідчого, зокрема: протоколом огляду місця події від 25.10.2020 року, який проводився за адресою виборчої дільниці №121218, з фатотаблицею до нього, де зафіксовано пошкодження вхідної двері цієї виборчої дільниці, пояснення свідків, протокол затримання на місці події ОСОБА_6 , протокол огляду відеозапису від 26.10.2020 року, фототаблиці до нього, які безперечно вказують на причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів.
На даній стадії досудового розслідування необхідно лише встановити факти, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_6 міг би разом з іншим співучасником, перебуваючи біля виборчій дільниці, вчиняти хуліганські дії і пошкодити майно навчального закладу з метою перешкоджання діяльності суб`єкта виборчого процесу при виконання ними своїх повноважень. Надані до клопотання слідчого матеріали, на думку апеляційного суду, вказані факти підтверджують у необхідній мірі причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, у тому числі і за ч.3 ст. 157 КК України. А щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є завданням наступних стадій кримінального провадження.
Колегія суддів, також зважає на правові позиції викладенні в рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», де зазначено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
При вирішенні питання обрання виду запобіжного заходу, колегія суддів, вважає, що в даному кримінальному провадженні існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні двох злочинів як середньої тяжкості так і тяжкого, за який передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, міцних соціальних зв`язків не має.
Також, колегія суддів враховує і інші дані про особу ОСОБА_6 , який працевлаштований, має місце проживання в м. Дніпрі.
Колегія суддів, враховуючи також обставини вчинення інкримінованих злочинів підозрюваним, його поведінку, зухвалість, вважає доведеним також ризик ймовірності впливу підозрюваного на потерпілих, свідків, які ще не визначені і не допитані органом досудового розслідування.
Інші наведені в клопотанні слідчого ризики, колегія суддів вважає не доведеними, оскільки до клопотання не долученні об`єктивні дані чи докази, які можуть свідчити про їх наявність.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За сукупністю наведених даних, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування судового рішення з постановленням нової ухвали, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що є законним і обґрунтованим, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу .
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його мешкання: АДРЕСА_1 , в нічний час, тобто з 22 год. до 06 год. ранку строком до 26 грудня 2020 року.

Відповідно до п.п.1,2,8 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;

- не відлучатися з місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час, тобто з 22 год. до 06 год. ранку строком до 26 грудня 2020 року;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4