Справа № 461/1919/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/578/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2019 року у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки два місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу - залишено необраним.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 01.08.2019, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи в магазині «Рукавичка» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія Львівхолод», що на вул. Шпитальна, 1 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу з прилавку, таємно викрав коробку цукерок марки «RеЬег», вартість яких становить 334 грн. 18 коп. (без врахування ПДВ), чим заподіяв Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія Львівхолод» матеріальної шкоди на суму 334 грн. 18 коп.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 ТзОВ TBK «Львівхолод» матеріальної шкоди на суму 334,18 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання через м`якість. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим ироком та вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 20 вересня 2019 року у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців позбавлення волі. Зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання частково відбуте ним покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 20 вересня 2019 року. Виключити з вироку обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник прокурора покликається на те, що всупереч ч.4 ст.70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, судом не зараховано покарання, відбутого частково за попереднім вироком.

Окрім цього, на переконання апелянта, при обранні розміру покарання обвинуваченому судом не враховано усі обставини, що характеризують його особу, безпідставно визнано таку обставину, що пом`якшує покарання, як щире каяття, що носить формальний характер, як наслідок призвело до призначення несправедливого за розміром покарання через його м`якість, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої заступником прокурора Львівської області апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, що ніким не оспорюються.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, та й іншими особами.

За правилами ст.65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

В силу положень ст.66 КК України визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання винного, є правом, а не обов`язком суду. Водночас, щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і хоч не відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, однак усвідомив протиправний характер своїх дій та виявив жаль з приводу вчиненого ним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має непогашену судимість, перебуває у місцях позбавлення волі за вчинення іншого майнового злочину, розкаюється у вчиненні злочину, не відшкодував потерпілому завдану шкоду, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, нейтрально характеризується за місцем проживання та визнав можливим виправлення останнього лише з ізоляцією від суспільства.

Як встановлено судом, інкриміноване кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 вчинив до ухвалення вироку Шевченківським районним судом м. Львова від 20 вересня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2019 року частково було приєднано ОСОБА_7 невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 07 липня 2017 року, яким ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю три роки, і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Ураховуючи співмірність суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та дані, що характеризують особу винного, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 слід призначити остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів.

З огляду на те, що ані під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не було надано інформації щодо дати звернення вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 20 вересня 2019 року до виконання, апеляційні вимоги заступника прокурора області про зарахування ОСОБА_7 в строк покарання частково відбуте ним покарання за вказаним вироком не підлягає до задоволення та таке питання може бути вирішене місцевим судом у порядку виконання рішення відповідно до ст.537 КПК України.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
вирок Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4