Справа № 215/2983/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 08.09.2020 р. ОСОБА_4 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 06.11.2020 р..
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з призначенням дати слідуючого судового засідання поза межами строку його дії.

Обвинувачений заперечує проти клопотання прокурора. Надав до суду клопотання про зміну йому запобіжного заходу на більш мякий, у зв`язку з тим, що він повністю визнає свою винуватість, зобов`язується за першою вимогою з`являтися до суду та працевлаштуватися.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, так як підстави на які посилається прокурор не доведені, а обвинувачений практично рік тримається під вартою.

Суд заслухавши учасників процесу вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд, в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії, посилався на те, що ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачується у скоєнні нового тяжкого злочину, не працює, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність, вчинивши новий умисний злочин.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Оскільки, обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії, не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - він, обвинувачується у тому, що маючи не погашені судимості, в період умовно-дострокового звільнення, повторно, вчинив тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання до 6 років позбавлення волі, не працює, може переховуватися від суду, продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Наявність вказаних ризиків, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та суд при продовженні строку його дії, продовжує існувати.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час під час судового розгляду неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати та не зменшилися.

Визнання винуватості, само по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому, суд вважає, що враховуючи також положення ст. 178 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_4 ,слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів - по 26.12.2020 р., а відповідно в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника - відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 26.12.2020 р..

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: