Справа № 128/1514/20 Провадження №11-кп/801/946/2020
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30.06.2020, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 30.08.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.09.2019, згідно з ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк з 11.08.2017 по 15.11.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення.

встановив:
Місцевим судом була розглянута заява засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі статті 81 КК України та відмовлено в її задоволенні.

Судове рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, за останнім вироком суду був засуджений за частиною 2 статті 186 КК України до 5 років позбавлення волі та з 11 серпня 2017 року перебуває під вартою за даний злочин, в зв`язку із чим, йому було перераховано в порядку частини 5 статті 72 КК України строк тримання під вартою з часу затримання по 15 листопада 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За весь час перебування в місцях позбавлення волі отримав лише два заохочення 2019 та 2020 року. В установі виконання покарання не побажав працевлаштуватися, посередньо характеризується, а тому адміністрація виправної колонії і комісія установи заперечили проти дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Тому суд визнав передчасним задоволення заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений просив скасувати ухвалу суду і задовільнити його заяву.

Свої доводи ОСОБА_7 обґрунтував тим, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув строк покарання необхідний для умовно-дострокового звільнення.

Апеляційну скаргу просив розглядати без нього.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Висновки суду про відмову в задоволенні заяви засудженого вірні і відповідають наявним у справі доказам.

Із залученої характеристики засудженого слідує, що ОСОБА_7 не досяг того ступеню виправлення, який слідує із норм частини 2 статті 81 КК України.

Виправлення засудженого це процес таких позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого і створюють готовність до самокерованої, правослухняної поведінки та свідомого відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Суд, виходячи із вимог пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" після з`ясування відношення засудженого до вчиненого вірно визнав, що невизнання засудженим своєї вини засвідчує про відсутність критичного ставлення до вчиненого.

Посилання у скарзі на незрозумілість поставленого запитання, в зв`язку з цим не узгоджуються із його відповідями на нього, як слідує із відтворення технічного запису судового засідання.

Незважаючи на можливість працевлаштуватись в установі та відсутність будь-яких перешкод ОСОБА_7 цього робити не побажав.

Наявність лише двох заохочень та відбуття строку призначеного покарання не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Матеріали провадження не містять доводів, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви засудженого.

Порушень матеріального і процесуального закону при розгляді заяви не встановлено.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 червня 2012 року про відмову засудженому ОСОБА_7 в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання в порядку статті 81 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4