Справа №463/4308/20
Провадження №1-кс/463/4437/20
У Х В А Л А

23 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.
Скаргу обґрунтовує тим, що він 25.03.2020 року надіслав на адресу ТУ ДБР у м. Львові через Державну установу ЛУВП №19 заяву про вчинення суддею Сихівського районного суду міста Львова ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Однак, всупереч вимогам закону дані відомості в ЄРДР не внесені. Вважає, що слідчим допущено бездіяльність, так як, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а тому звернувся із скаргою до суду.
Оскільки скаржник знаходиться під вартою в Львівській установі виконання покарань (№ 19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, ухвалою слідчого судді від 05.10.2020р. призначено розгляд скарги у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції. На адресу суду поступила заява ОСОБА_3 від 09.10.2020 року, про те що він заперечує проведення судового засідання 12.10.2020 рокув режимі відеокнференції. В зв`язку з наведеним розгляд скарги було відкладено.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 336 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 у даному судовому провадженні являється скаржником, а не обвинуваченим, слідчий суддя мотивовану ухвалу від 15.10.2020 р. прийняв рішення про проведення судового засідання 23.10.2020 рокув режимі відеоконференції.

23.10.2020 рокувідбулось дистанційне судове засіданні в режимі відеоконференції, однак ОСОБА_3 , не зважаючи на його ознайомлення з вмотивованою ухвалою слідчого судді від 15.10.2020 рокувідмовився брати участь в судовому розгляді, про що повідомив уповноважений працівник Львівської УВП №19.

А тому слідчий суддя вважає за можливим здійснювати розгляд скарги без участі скаржника, враховуючи те, що судом було двічі забезпечено ОСОБА_3 можливість взяти участь у розгляді скарги за його зверненням, однак такий відмовився без наявності жодних поважних причин.
Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування врегульовано статтею 306 КПК. Зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.
Частиною другою статті 306 КПК визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
За приписами частини третьої статті 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні визначений статтею 135 КПК, частиною першою якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Частина 2 ст. 336 КПК України передбачає, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.
Згідно вимог ч. 9 вказаної статті дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.
Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 двічі скеровувалася ухвала про проведення судового засідання в режимі відеоконфернції, однак такий відмовився брати участь у такому, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не скерував.
Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.
У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.
Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).
У частині другій статті 307 КПК визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.
Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК.
Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у частині першій статті 307 КПК, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у пункті 2 частини першої статті 7, статті 9 КПК засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з частиною другою статті 19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, враховуючи повторну відмову скаржника від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з невідомих причин та беручи до уваги наведені вище норми законодавства, слідчий суддя вважає, можливим здійснити розгляд скарги у відсутності скаржника.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи неявку учасників, розгляд скарги проводиться на підставі скарги та поданих до неї документів.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Із змісту п.1 ч.1 ст.303 КПК України випливає, що в ході розгляду даної скарги слідчий суддя перевіряє наявність чи відсутність бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення
Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В матеріалах що додані до скарги відсутня заява ОСОБА_3 від 25.03.2020 року про вчинення кримінального правопорушення. Крім того, на запит слідчого судді ТУ ДБР у м. Львові, стосовно направлення копії вказаної заяви для дослідження в судовому засіданні, останнім була надана відповідь, що жодної заяви від 25.03.2020 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_5 на адресу ТУ ДБР у м. Львові не надходило.
В зв`язку з наведеним слідчий суддя позбавлений можливості встановити чи вказана заява містить інформацію, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи наведенні вище вимоги КПК України та встановлені в судовому засіданні обставини, керуючись принципами змагальності та диспозитивності кримінального судочинства в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 214, 303-307, 309, 372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м.Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1