Провадження № 1-кп/643/564/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого, адвоката - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002343 від 09.05.2019, який надійшов від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, з середньою освітою, студента 2-го курсу денної форми навчання агро-інженерного факультету Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

06.05.2019 приблизно о 10.10 години, неповнолітній ОСОБА_9 , знаходився разом з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кабінеті № 15 Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 140 Харківської місцевої ради Харківської області, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 61, де між ними виник конфлікт з приводу агресивної поведінки ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_9 .

Так, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за вищевказаних обставин, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 , реалізовуючи свій прямий умисел та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_4 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони, а саме в область щелепи. Даними діями, неповнолітній ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_4 фізичний біль, моральні страждання та тілесні ушкодження.

В наслідок злочинних дій неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1176-С/2019 від 21 червня 2019 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи з права в ділянці 44, 45 зубів.

За ступенем тяжкості закритий перелом тіла нижньої щелепи з права в ділянці 44, 45 зубів, відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (відповідно до п.п.2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчинені ним кримінального правопорушення, визнав частково, але в ході його допиту показав, що в повному обсязі визнає себе винним. Обвинувачений у суді показав, що 06.05.2019 о 10.10 години, він разом з однокласниками прийшов до кабінету № 15 Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 140 Харківської місцевої ради Харківської області. В кабінеті вже на той час перебував його однокласник ОСОБА_4 , який кинув йому в затилок ковпачок від пляшки, він цей ковпачок відкинув в сторону ОСОБА_4 , який почав словесний конфлікт, та запропонував йому після занятій зустрітися для бійки. Він підійшов до потерпілого та наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме щелепи. Через деякий час ОСОБА_4 вийшов з класу.

Обвинувачений у суді зазначив, що розумів, що скоїв кримінальне правопорушення, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуману поведінку.

Обвинувачений у суді зазначив, що позовні вимоги потерпілого в частині стягнення суми спричиненого матеріального збитку він визнає у повному обсязі, що стосується заявленої суми моральної шкоди, то визнає частково на суму 10000 гривень, оскільки вважає заявлену потерпілим суму у розмірі 80000 гривень завищеною.

В ході судових дебатів обвинувачений ОСОБА_9 приніс вибачення потерпілому ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, потерпілого, свідків, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення - доведеною.

Винуватість ОСОБА_9 підтверджується наступними доказами, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_4 , який у суді показав, що 06.05.2019 приблизно о 10.10 години, він перебував в кабінеті № 15 Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 140, де були його однокласники. В той час до приміщення кабінету прийшов обвинувачений, з яким вони навчалися в одному класі. Він кинув ковпачок, який випадково попав область потилиці обвинуваченого. ОСОБА_9 кинув ковпачок в його сторону, потім між ним та обвинуваченим виник словесний конфлікт, незважаючи на те, що він вибачився. Потім обвинувачений підійшов, та спричинив один удар рукою в область його щелепи з лівої сторони. Він відчув запаморочення, ОСОБА_9 мовчав. Потім він пішов до медпункту. У нього пішла кров. Через деякий час він потрапив до лікарні, де перебував на лікуванні. ОСОБА_9 та його родичи ніякої допомоги не надавали.

-Показами свідка ОСОБА_10 , яка у суді показала, що вона навчалася в одному класі з обвинуваченим та потерпілим. 06.05.2019 приблизно о 10.10 години, вона прийшла до кабінету № 15 Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 140, в якому були її однокласники. Вона разом з ОСОБА_9 сиділи за партою, розмовляли. ОСОБА_4 разом з іншими хлопцями гралися ковпачком. ОСОБА_4 навмисно кинув в потилицю ОСОБА_9 ковпачок, який обвинувачений відразу відкинув в сторону ОСОБА_4 .. Після чого, між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 почався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_9 побитися поза школою, та виражався на адресу обвинуваченого нецензурною лайкою. ОСОБА_9 мовчав, підійшов до ОСОБА_4 та кулаком руки наніс в область обличчя ОСОБА_4 один удар, в наслідок чого у потерпілого пішла кров. Через деякий час до класу прийшли вчителя, ОСОБА_4 пішов до медпункту.

- Показами свідка ОСОБА_11 , які він надав у суді про те, що він навчався в одному класі з потерпілим та обвинуваченим. В травні 2019 року після 3-го уроку він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_12 гралися з ковпачком, ОСОБА_10 з ОСОБА_9 сиділи за партою. Всі перелічені особи перебували в кабінеті №15 Харківської школи №140. ОСОБА_4 ненавмисно вдарив ногою по ковпачку, який попав в голову ОСОБА_9 ОСОБА_9 кинув ковпачок до стени, ОСОБА_13 почав нецензурно висловлюватися на адресу ОСОБА_9 . Потім запропонував битися після уроків. ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , штовхнув його, потім кулаком руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_4 , в наслідок чого у потерпілого пішла кров, тому він пішов з уроків.

-Показами свідка ОСОБА_12 , який у суді показав у травні 2019 прийшов в кабінет №15 Харківської школи №140, де на перерві грав разом з однокласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . В ході гри ОСОБА_4 вдарив по ковпачку, який відлетів в ОСОБА_9 . В свою чергу, ОСОБА_9 кинув ковпачок в ОСОБА_4 , який почав нецензурно лаятися на адресу ОСОБА_9 . ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , штовхнув його, та один раз вдарив кулаком в область щелепи ОСОБА_4 , у останнього пішла кров.

-Показами свідка ОСОБА_14 , яка у суді показала, що вона працює вчителем географії Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 140, та веде класне керівництво 11-А класу, де навчались у 2019 році потерпілий разом з обвинуваченим. Знає учнів з 5-го класу по теперішній час. В травні 2019 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, до неї підійшла учениці, яка повідомила про конфлікт в класі. Вона пішла до класу, в коридорі зустріла ОСОБА_4 , який тримався за обличчя, та відвела його до медпункту, куди прийшов директор школи. Потім повідомили матері та викликали швидку допомогу. Через деякий час, вона дізналася, що ОСОБА_4 перебуває на стаціонарному лікуванні. Керівництво школи передало на лікування ОСОБА_4 його матері суму у розмірі 6000 гривень. Вона від учнів дізналася, що ОСОБА_4 провокував ОСОБА_9 , кидав в нього ковпачок, на що ОСОБА_9 не втримався, та вдарив ОСОБА_4 . ОСОБА_9 є доброзичливим, неконфліктний, коректний учень. Стосовно ОСОБА_4 , вона як класний керівник неодноразово скаржилася його матері на поведінку сина, оскільки ОСОБА_4 з 9-го класу почав грубіянити, виражав неповагу до вчителів, поверхнево відносився до навчання, та іноді вживав спиртні напої. На поведінку ОСОБА_4 скаржилися як вчителя школи, так і однокласники.

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.05.2019, заявник ОСОБА_5 , щодо спричинення 06.05.2019 тілесних ушкоджень її неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Правова кваліфікація ч.1 ст.122 КК України. Особа, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- Даними протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 19.06.2019 за участю потерпілого ОСОБА_4 , адвоката та законного представника , у присутності двох понятих, в ході проведення якого потерпілий повідомив про місце, час та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

-Висновком судово-медичної експертизи № 09/1176-С/2019 від 21.06.2019, відповідно до якого у ОСОБА_4 з урахуванням наданої медичної документації, консультативного висновку лікаря-рентгенолога мався: закритий перелом тіла нижньої шелепи з права в ділянці 44,45 зубів, який виник від ударної дії тупого твердого предмету індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відобразились.

Вищевказане ушкодження могло бути отримане у термін, вказаний ОСОБА_4 , та в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи.

По ступеню тяжкості це середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) (згідно п.п.2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.95 р. № 6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Обставини на які посилається ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту в загалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесного ушкодження.

Суд вважає за необхідне навести, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

На підставі аналізу матеріалів справи у їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 у скоєні ним кримінального правопорушення, події якого мали місце 06.05.2019, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином. Обвинувачений є студентом 2-го курсу, добре характеризується за місцем навчання - Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 140 Харківської місцевої ради Харківської області, скоїв кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, раніше не судимий, та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місця реєстрації, за якими фактично мешкає зі своєю родиною, де існують добрі взаємовідносини та задовільний стан квартири, що вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього від 21.06.2019.

З висновків досудової доповіді стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 , які на вимогу суду були надані начальником сектору ювенальної пробації м. Харкова філії Державної установи «Цент пробації» в Харківській області вбачається наступне: беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення можливо без обмеження або позбавлення волі.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд враховує його щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, визнає ці обставини, відповідно до ст.66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжує покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", та п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», згідно до яких суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Суд, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, та приймаючи до уваги ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_9 , скоїв кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, розкаявся у вчинені кримінального правопорушення, приніс свої вибачення потерпілому у суді, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. ст. 75, 104 КК України та за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_9 , саме такого виду покарання. В силу положень п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався, до суду клопотань про обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу не надходило.

Потерпілим ОСОБА_4 та його законним представником ОСОБА_5 заявлений цивільний позов , в якому останні прохають суд стягнути на користь потерпілого, спричинену йому кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 9000 гривень, та моральну, яку вони оцінюють у суму 80000 гривень.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення платежів.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням часткового відшкодованого спричиненого матеріального збитку, суд стягує з законного представника обвинуваченого на користь законного представника потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 7000 гривень, оскільки сам потерпілий та його законний представник у позові зазначили, що мають підтвердження спричинення матеріальної шкоди на зазначену суму.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає доцільним стягнути з законного представника обвинуваченого на користь законного представника потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоду суму у розмірі 15000 тисяч гривень.

Речові докази та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з законного представника ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричинених матеріальних збитків суму 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з законного представника ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди суму 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_9 , його законному представнику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1