ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/309/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/309/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Червоноград Львівської області, проживаючого АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк два місяці до 29 листопада 2020 року, без визначення йому застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши до ОСОБА_9 менш суворий запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Мотивує скаргу тим, що прокурором не доведено наявності обгрунтованої підозри його підзахисного у скоєнні інкримінованих йому правопорушень та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Посилається на практику ЄСПЛ у відповідності до якої ризик переховування підозрюваного від ограну досудового розслідування не може підтвердуватись виключно тяжкістю кримінального правопорушення. Наводитьрішення ЄСПЛ у справі Мамедова проти Росії від 1 червня 2006 року, згідно з яким посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарння і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстарактного погляду, беручи доу ваги тільки тяжкість злочину. Вважає також необгрунтованим ризик впливу його підзахисним на потерпілих у вказаному провадженні оскільки потерпілі та свідки допитані органом досудового слідства, крім цього, наводить практику ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі Бойченко проти України від 11 липня 2006 року, згідно з яким одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обгрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для тримання заявника під вартою та рішення у справі Белевитський проти Росії від 1 березня 2007 року, згідно з яким обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих(стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції

Також зазначає що судом першої інстанції не було взято його доводи щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину, оскільки в ухвалі слідчого судді не конкретизовано які саме обставини доводять конекретні докази.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги даних про особу підозрюваного, який є несудимим, молодого вік, наявність має велику кількість хронічних захворювань, позитивно харакреризується за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів, в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000024 від 08 січня 2020 року щодо ОСОБА_9 , якого 1 жовтня 2020 року затримано на підставі ст.208 КПК України та якому цього ж дня вручено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченому ч.2 ст.189 КК України, зокрема, вимаганні грошових коштів, вчиненому за попередньою змовою з іншими особами у перевізника міста Тернополя за безпечне здійснення перевезень у Республіку Італія, з погрозою застосування насильства, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя зясувала, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів потерпілого ОСОБА_10 від 21, 23, 30 вересня 2020 року; протоколами допитів потерпілого ОСОБА_11 від 24, 29 вересня 2020 року; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_11 від 24 вересня 2020 року; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 від 23 вересня 2020 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої /розшукової/ дії - контролю за вчиненням злочину від 24 вересня 2020 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої /розшукової/ дії аудіо, відео контролю особи від 12 березня, 10, 28 вересня 2020 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої /розшукової/ дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28 вересня 2020 року; протоколом огляду грошових коштів від 23 вересня 2020 року; протоколом /огляду потерпілого та вручення йому грошових коштів перед початком проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту/ від 24 вересня 2020 року; протоколом затримання ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України від 01 жовтня 2020 року.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження обгрунтованості підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України колегія суддів вважає, що на вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 з вчиненими інкримінованими злочиноми підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність останнього до вчинення інкримінованого злочину є обґрунтованою.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та критично оцінює доводи сторони захисту, в цій частині.

Також за наслідками розгляду слідчим суддею клопотання доведено існування обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_9 зможе: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Висновок про наявність вказаних ризиків випливає із тяжкості покарання, котре загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, і яке полягає виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; фактичних обставин кримінального провадження, зокрема: характеру неправомірних діянь, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , котрі полягають у вчиненні в змові групою осіб вимагання грошових коштів в потерпілого, який здійснює пасажирські перевезення через державний кордон, вимог КПК України щодо доказового значення показання потерпілих/свідків матимуть, які отримані під час судового розгляду, продовження відшукання органом досудовго розслідування доказів вчинення підозрюваним інкримованого йому злочину. А тому доводи сторони захисту, щодо відсутності ризиків встановлених слідчим суддею, не знайшли свого підтвердження та оцінюються колегією суддів критично.

За наслідками перевірки оскаржуваного рішення колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, з дотриманням вимог ст. 196 КПК України, вірно обрав відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте, вважає, що вказані обставини в сукупності з даними щодо особи підозрюваного, який є несудимим, молодого віку, має постійне місце проживання, здійснює догляд за хворою матірю, що вказує на міцність його соціальних звязків, також з врахуванням стану його здоровя, зокрема, того що він хворіє на ряд хронічних захворювань, дають підставу для визначення альтернативи вказаному запобіжному заходу у виді застави.

Згідно з вимогами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобовязаний визначити розмір застави, достатньої для забезпеченння виконання підозрюваним, обвинуваченим обовязків, передбачних цим Кодексом та не може бути завідомо непомірним для нього. Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з врахуванням обставин кримінального праворушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу.

З врахуванням того що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, його характеру, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, майнового та сімейного стан підозрюваного, колегія суддів приходить до переконання про те, що застава, у розмірі 37 прожиткових мінімумів доходів громадян, в межах визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України для осіб, які підозрюються у скоєнні тяжкого злочину, достатньою мірою буде гарантуванти виконання покладених на нього обовязків, але не буде завідомо непомірною. При визначенні її розміру колегія суддів враховує також практику ЄСПЛ, яка спрямовує суди обирати заставу у сумі наближеній до суми, яку вимагав підозрюваний, оскільки жодних доказів наявності у нього будь-якого майна в матеріалах клопотання не міститься. Також на відвернення наявних ризиків на підозрюваного слід покласти обовяки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора, суду; повідомляти слідчого або прокурора, суд про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 29 листопада 2020 року та розяснити наслідки їх невиконання.

В зв"язку з вищенаведним, апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_12 скасувати з постановленням нової, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 02 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_9 , підозрюваному за ч.2 ст.189 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_13 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, проживаючого АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_9 заставу - 37 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 81279 (вісімдесят одну тисячу двісті сімдесят девять) гривень для внесення на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду. Отримувач: Тернопільський апеляційний суд; р/р UA0082849; ЄДРПОУ отримувача 42261572; МФО 820172; банк ДКСУ у м. Києві.; призначення платежу - застава за " ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000024 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_9 до 29 листопада 2020 року наступні обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора, суду; повідомляти слідчого або прокурора,суд про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

Роз`яснити ОСОБА_9 , що у випадку невиконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 29 листопада 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_13 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді