Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 19 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000044 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 січня 2020 року) за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радивилів, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, не військовозобов`язаного, працюючого електромонтером з обслуговування електролічильників Радивилівського РЕМ ПАТ "Рівнеобленерго", не депутата, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі потерпілий просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Згідно оскаржуваної ухвали, клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності задоволено. Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Закрито кримінальне провадження за №0000044 від 28 січня 2020 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з невірним застосуванням кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що клопотання прокурора звернуто до суду для досягнення можливого приховування фактичних обставин за наслідком яких відбулось вчинення проступку, який відбувся 12.01.2010 р. і не був звичайним, а тяжким службовим злочином, передбаченим ст.162, 364 КК України, за попередньо злочинною домовленістю службових осіб, в яких мали місце відповідні ролі кожного, в якому викладені не фактичні обставини злочину, а лише недостовірні відомості про факт його вчинення, яке не містить інформації про завдану потерпілому шкоду злочином чи про її відшкодування.

За ухвалою суду, 12 січня 2010 року, приблизно в обідню пору доби, ОСОБА_5 з метою виконання наряду на відключення електроустановки ПАТ "Рівнеобленерго" № НОМЕР_1 , прибув до житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , яке належало на праві приватної власності померлому ОСОБА_8 .
Зайшовши на територію приватного житлового господарства, ОСОБА_5 , маючи на меті від`єднати господарство від електропостачання, у зв`язку із заборгованістю, шляхом встановлення пломби на електролічильнику, встановленого в будинку, без добровільної згоди власника будинковолодіння та у відсутності користувача вказаного господарства ОСОБА_4 , не пересвідчившись, у законності своїх дій, вирішив самовільно увійти через незамкнені вхідні двері в середину будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує права недоторканість власності, вважаючи, що в приміщенні відсутні будь-які особи, увійшов, без добровільної згоди власника в середину будинку, де виконуючи свої професійні обов`язки, в кухні здійснив відключення електролічильника обліку електричної енергії типу СО У499, опломбувавши пломбою, тим самим порушив недоторканість житла.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки в матеріалах справи, однак в судове засідання не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали, а тому колегія суддів порадившись на місці вирішила продовжити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого та потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, що бере участь під час апеляційного розгляду, який повністю заперечив проти апеляційної скарг потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку залишити оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався в повному обсязі.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

За змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Також колегією суддів, шляхом системного аналізу положень ст.285 КПК України, встановлено, що процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного; згода підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Тобто, колегія суддів з цих підстав вважає, що думка потерпілого повинна бути врахована судом під час розгляду клопотання, однак вона не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання, за умови дотримання вимог ч.1-2 ст.49 КК України.

Згідно клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, що мало місце 12 січня 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України вчинений злочин належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Як вбачається із клопотання прокурора, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не отримано жодних об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також колегія суддів зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч.1-3 ст.49 КК України є безумовною обставиною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку, за наявності всіх підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного ОСОБА_5 суд першої інстанції належним чином звільнив його від кримінальної відповідальності з цих підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційний суд не встановив, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 19 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000044 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 січня 2020 року) за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3