Справа № 308/8231/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000287, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, яку мотивує тим, що 17.01.2020 року він отримав постанову від 19.11.2019 про закриття кримінального провадження № 0000287 у якому він має процесуальний статус заявника та потерпілого. Вважає дану постанову безпідставною та необґрунтованою, винесеною без дослідження всі обставин кримінального провадження. Зазначає, що слідчий в описовій частині зазначеної постанови допустив перекручування окремих фактів, довільне трактування закону, навмисно випускаючи із оцінки доказів, факти, які прямо показують на вчинення злочину. А тому просить суд постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000287 скасувати, а кримінальне провадження № 0000287 разом із судовим рішенням спрямувати для організації досудового розслідування в слідчий орган якому за підслідністю та територіальністю воно належить.

В судове засідання заявник та представник заявника не з"явилися, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі та участі заявника.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено в судовому засіданні, 13.11.2019 року старшим слідчим СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000287 від 08.12.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 162 та ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною першою статті 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримав 17.01.2020 року, що підтверджується копією конверта, долученого до матеріалів скарги, а до суду зі скаргою звернувся 24.01.2020 року, а тому суд вважає, що строк на оскарження даної постанови, згідно положень ч.1 ст. 304 КПК України, ОСОБА_3 пропущений не був.

Згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов"язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом»"кшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст.2, ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Слідчим суддею при розгляді скарги з`ясовано, що доводи заявника про недотримання вимог щодо всебічності та повноти проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000287 заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Зокрема, постанова вважається обґрунтованою, якщо вона відповідає таким вимогам: висновки, сформульовані в постанові, підтверджуються наявними доказами, слідчим враховано та досліджено всі докази, ці докази досліджено в сукупності, на підставі цих доказів можливим є тільки один висновок, висновки, сформульовані в постанові, не суперечать фактичним обставинам, резолютивна частина постанови повністю відповідає описово-мотивувальній частині.

Таким чином, мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття розслідування з наведенням доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Згідно ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити, зокрема, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови, слідчий обмежився лише викладом відомостей, отриманих від допиту потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та констатацією того, що допитані у ході досудового розслідування працівники Управління патрульної поліції у м Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 надали показання, в яких відомості ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 про спричинення останнім тілесних ушкоджень категорично заперечили.

При цьому, посилаючись на те, що застосування фізичних заходів впливу та спеціальних засобів наручників (БР-М-92) і газового балончика (Терен-4М), в результаті чого ОСОБА_3 та ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження, були необхідними та достатніми для припинення їх протиправної поведінки вчинення опору працівникам поліції, у оскаржуваній постанові відсутні дані які б свідчили про вчинення опору працівникам поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_15 .

Як убачається з оскаржуваної постанови, за результатами проведеного лікарем ЗОНД у ОСОБА_3 та ОСОБА_15 ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп"яніння не виявлено. За результатами судового розгляду протоколів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_3 за ст. ст.. 124,122-2,122-4 КУпАП, судом закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Також судом скасовано постанови про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що в ході досудового розслідування інших свідків крім працівників поліції, не встановлено та не допитано, і такі категорично відрізняються від показів ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , а про інші дані, які б підтверджували чи спростовували покази тої чи іншої сторони, у оскаржуваній постанові відомості відсутні, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не здійснено всього обсягу слідчих дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а прийнята постанова не містить аналізу здобутих в ході досудового розслідування доказів з точки зору наявності чи відсутності ознак об`єктивної сторони злочинів, за ознаками яких внесені відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000287, у рішенні про закриття кримінального провадження слідчим не наведено обґрунтування мотивів прийняття постанови, з посиланням на положення КПК України, що є неприпустимим.

Крім того, у оскаржуваній постанові взагалі відсутнє обґрунтування відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого як ч.3ст.185 КК України так і ч.2 ст. 162 КК України, з огляду на встановлені в ході досудового розслідування фактичні обставини події.

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що при проведенні досудового розслідування не вчинено необхідних слідчих дій для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

В той же час, відповідно до положень ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, а тому слідчий суддя скасовуючи оскаржувану постанову не вирішує питання про направлення матеріалів кримінального провадження для організації досудового розслідування, слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000287 не направлялися.

Керуючись ст. ст. 9, 56, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000287 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000287 від 08.12.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Органу досудового розслідування провести всебічне, повне і об`єктивне розслідування по кримінальному провадженню № 0000287 від 08.12.2016 року, з урахуванням зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1