Справа № 159/3241/20
Провадження № 1-кп/159/369/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл.
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 301 100 008 37 про обвинувачення
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Грабовому Старовижівського району Волинської області, громадянина України, без визначеного місця проживання, з освітою середньою спеціальною, розлученого, утриманців не має, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:
1. 22.07.98 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 р. з відстрочкою виконання вироку суду на строк 2 р. та штрафом в сумі 750 грн, відповідно до ст. 46 1 КК України (в ред. 1960 р.);
2. 18.11.98 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 14 - ч. 2 ст. 140, ст. 208 КК України (в ред. 1960 р.) із застосуванням ст. ст. 42, 43 КК України (в ред. 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 р., з конфіскацією майна;
3. 16.04.03 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 р., 06 міс.;
4. 19.03.10 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 р.;
5. 15.04.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 р., без конфіскації майна, з іспитовим строком 3 р.;
6. 15.07.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України з врахуванням ухвали Апеляційного суду Волинської області від 29.10.15 р. - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 р., 02 міс.; звільненого 07.02.20 р. по відбуттю строку покарання; з врахуванням ухвали Маневицького райсуду Волинської області від 03.03.16 р., судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 357 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.03.10 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 р., а також за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.07.15 р. за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р., 02 міс., судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні тяжкі кримінальні правопорушення (злочини) проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також новий умисний корисливий злочин проти власності.

Так обвинувачений ОСОБА_4 о 02 год. 16.05.20 р., перебуваючи у стані

алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно повторно, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом віджиму скла водійських дверцят та пошкодження замка дверей проник до салону автомобіля марки «ВАЗ 21063», р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 18 942 грн, 23 грн, належного потерпілому ОСОБА_6 , 65 р. н.. У подальшому, знаходячись у салоні вказаного вище транспортного засобу, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням металевий предмет, за допомогою якого намагався здійснити запуск двигуна, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки невстановлений металевий предмет був ним зламаний у серцевині замка запалювання, що у подальшому унеможливило приведення двигуна автомобіля в дію.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 289 КК України.
Крім цього він же о 02 год. 10 хв. 16.05.20 р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у салоні автомобіля марки «ВАЗ 21063», р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , розміщеного у дворі житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , куди попередньо проник шляхом віджиму скла водійських дверей, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно повторно викрав автомобільну автомагнітолу марки «Сеlsior» моделі «СSD - 1 803 G» в кількості 1 шт., вартістю 333 грн, 33 коп.; автомобільні колонки марки «Філіпс» в кількості 2 шт. загальною вартістю 333 грн, 33 коп.; флеш - накопичувач марки «Silicоn Philips» об`ємом 4 Гб в кількості 1 шт. вартістю 80 грн та брелоком, що не становить матеріальної цінності для потерпілого; USB - кабель для зарядки мобільних телефонів марки «Аррlе» в кількості 1 шт. вартістю 100 грн; універсальний USB - кабель для мобільних телефонів в кількості 1 шт. вартістю 43 грн, 33 коп.; автомобільний розгалужувач на 3 роз`єми в кількості 1 шт. вартістю 131 грн, 67 коп.; ніж складаний марки «Воkег» в кількості 1 шт. вартістю 496 грн, 67 коп. у чорному матерчатому футлярі в кількості 1 шт., що не становить матеріальної цінності для потерпілого, та обкладинку для документів в кількості 1 шт., що не становить матеріальної цінності для потерпілого, чим спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1 518 грн, 33 коп..

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього він же о 03 год. 16.05.20 р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом злому замка на дверях, проник до салону автомобіля марки «ВАЗ 21013», р. н. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , пошкодивши замок запалювання, шляхом з`єднання проводів запустив двигун та, сівши за кермо вказаного вище транспортного засобу, виїхав з двору вказаного вище будинку та поїхав у напрямку с. Грабового Старовижівського району Волинської області, таким чином незаконно повторно заволодів цим транспортним засобом, чим його власникові - потерпілому ОСОБА_7 , 61 р. н., завдав майнової шкоди на суму 14 673 грн, 56 коп..

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Крім цього він же о 02 год. 10 хв. 16.05.20 р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у салоні автомобіля марки «ВАЗ 21063», р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , розміщеного у дворі житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , куди попередньо проник шляхом віджиму скла водійських дверей з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з метою таємного викрадення офіційних документів, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав із сонцезахисного водійського «козирка» належні потерпілому ОСОБА_6 , 65 р. н.: свідоцтво про реєстрацію на легковий причіп серії НОМЕР_5 , військову перепустку № НОМЕР_6 , що видана МО України на ім`я ОСОБА_6 ..

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив викрадення офіційних документів, тобто, кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, суду показав, що, дійсно, він, будучи раніше засудженим судовими рішеннями, що наведені у обвинувальному акті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі житлового будинку, якимось чином, так як всіх подробиць вчинення злочинів не пригадує; відкрив автомобіль та проник до його салону. Маючи навики відкриття автособілів та запуску двигуна, намагався запустити двигун цього авта. Іншим автомобілем він, дійсно, заволодів та виїхав ним за м. Ковель Волинської області, де продовжував вживати спиртне. Подробиць вчинення інкримінованого йому не пригадує, але кваліфікації його дій органом досудового розслідування не оспорює, як і обсягу доказів сторони обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілих за свої неправомірні дії. Просить його суворо не карати, обравши мінімальну міру покарання.

Прокурор заявив про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений та його захисник, кожен зокрема, не заперечили.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого, а також - в частині вчинення ним проступку - вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень - як злочинів, так і проступку з врахуванням редакції ст. 12 КК України, що була чинною на 16.05.20 р., так і нині чинної її редакції, та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинувачений вчинив проступок, нетяжке кримінальне правопорушення та замах на тяжке кримінальне правопорушення; тяжке кримінальне правопорушення.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначених злочинів та проступку; відкрито у судовому засіданні заявив про своє щире каяття та попросив вибачення у потерпілих заочно.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення інкримінваного йому у стані алкогольного сп"яніння.

Судом також враховується те, що обвинувачений вчинив цілий ряд правопорушень на протязі короткого проміжку часу, він посередньо характеризується по місцю проживання та більше - негативно - по останньому місцю відбування покарання та органом пробації; не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку; не має утриманців, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у т. ч. - за вчинення тяжких умисних злочинів проти власності, однак, належних висновків не зробив та по спливу досить незначного часу з дня звільнення з місць позбавлення волі вчинив інкриміноване йому; стан його здоров`я, зокрема, що він з 2015 р. перебуває на обліку у лікаря - нарколога. Суд також враховує думки обох потерпілих, що викладені у їх заявах, поданих до суду, у яких вони не настоюють на суворому покаранні обвинуваченого та у вирішенні питання щодо міри покарання покладаються на розсуд суду, а потерпілий ОСОБА_7 також зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства чи застосування іншого, більш м"якого виду покарання, ніж позбавлення волі. При цьому суд вбачає підстави для застосування такого принципу складання покарань як поглиненням менш суворого покарання більш суворим з огляду на наявність двох пом"якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин.

Суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого такої додаткової міри покарання як конфіскація майна, що передбачена санцією ч. 2 ст. 289 КК України, так як доказів наявності у обвинуваченого майна на праві приватної власності у справі немає; викрадене ним майно та т/з - повернуто обом потерпілим.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, знявши з них арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді.

Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинуваченого у повному обсязі.

Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, ст. 5 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а також у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, без конфіскації майна;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та визначити остаточно обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дати його затримання - 16.05.20 р..
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на доход держави процесуальні витрати у справі, а саме:
- 1 256 (одну тисячу двісті п"ятдесят шість) грн, 08 коп. за проведення експертизи (висновок № 253 від 01.06.20 р.);

- 2 615 (дві тисячі шістсот п"ятнадцять) грн, 20 коп. за проведення експертизи (висновок № 49 від 02.07.20 р.);

- 1 961 (одну тисячу дев"ятсот шістдесят одну) грн, 40 коп. за проведення експертизи (висновок № 356 від 01.06.20 р.).

Речові докази у справі:

-автомобіль марки «ВАЗ 21013», р. н. НОМЕР_3 , що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 за розпискою від 04.06.20 р., залишити у розпорядженні останнього, знявши з цього майна арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.05.20 р.;

-свідоцтво про реєстрацію на легковий причіп серії НОМЕР_5 , військову перепустку № НОМЕР_6 , що видана МО України на ім`я ОСОБА_6 , флеш -карту з брелоком, ключ від автомобіля, 2 (дві) колонки чорного кольору, магнітолу, 2 (два) шнури для зарядки телефону, ніж складаний у чохлі, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 за розпискою від 06.07.20 р., залишити у розпорядженні останнього, знявши з цього майна арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.05.20 р.;

-майно, що було вилучене у обвинуваченого ОСОБА_4 при його затриманні 16.05.20 р., що передане на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУ Нп у Волинській області за квитанцією № 000494, як належне обвинуваченому, повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту отримання копії даного вироку.

Головуючий:ОСОБА_1