Справа № 634/610/18
Номер провадження 1-кп/629/66/20
УХВАЛА

11 вересня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Сахновщина, Харківської області, громадянину України, не працюючому, з неповною середньою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому,
обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -
в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження у відношенні за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому судом неодноразово продовжувався, строк дії якого спливає 12 вересня 2020 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження раніше обраного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ст.177 КПК України, та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не має сталих соціальних зв?язків.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, заперечувала проти клопотання захисника. Зазначила, що будинок, який належав батьку обвинуваченого по АДРЕСА_1 , не існує та розібраний, жити ніде. ОСОБА_8 ніколи не працював, є небезпечним для суспільства, оскільки буде продовжувати вчиняти нові злочини.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора, вказала на необґрунтованість доказів щодо неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, просила змінити запобіжний захід її підзахисному на домашній арешт в певний час доби, який, на її думку, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зазначила, що ризики втрачають свою силу, тривалий час ОСОБА_8 перебуває під вартою, має житло, а також, при необхідності, може проживати у своїх братів, обвинувачений не має наміру вчиняти нові злочини та уникати правосуддя.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду.
Так, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів. Зокрема, санкцією п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований та законного джерела доходу не має, може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Твердження сторони захисту про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є суб`єктивними, а застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, з огляду на те, що до спливу строку тримання під вартою судове провадження у відношенні ОСОБА_8 не завершене, враховуючи характер та тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а у задоволенні клопотання захисника відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 197, 369-372 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Задовольнити клопотання прокурора Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, тобто до 11 листопада 2020 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 11 вересня 2020 року.
В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3