Дата документу 23.09.2020 Справа № 337/707/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1591/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/707/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду за клопотанням прокурора продовжено до 23.10.2020 року включно строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.1 ст.119 КК.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив змінити продовжений щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок погроз на його адресу та адресу його батьків він був змушений змінити місце проживання, за станом здоров`я має 3 групу інвалідності та потребує операції на колінному суглобі. Ніякого наміру на переховування від суду він не мав, до затримання отримував пенсію по інвалідності, працював на маршрутному таксі. Інкримінованого йому злочину він не вчиняв, але при цьому він вже досить тривалий час перебуває під вартою. Він раніше не судимий, ніколи нікому не погрожував та будь-якого тиску ні на кого не чинив.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися і не відпали, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом першої інстанції правильно встановлено, що воно є доцільним, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що встановлені у даному провадженні ризики не зменшилися і не відпали, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, не має постійного місця реєстрації та проживання в м.Запоріжжі та Запорізькій області, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, встановлено, що під час перебування кримінального провадження у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 ухилявся від явки до суду, змінив місце проживання та не повідомив про це суд, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на разі триває та не завершено, свідки у даному провадженні не допитані.

Сукупність зазначених вище обставин давала суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого колегія суддів дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, зазначених у клопотанні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Сама по собі тривалість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на що посилався в апеляційній скарзі обвинувачений, не є визначальним критерієм, який впливає на визначення обвинуваченому запобіжного заходу.
Посилання обвинуваченого на те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, апеляційним судом не перевіряються, оскільки ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці при розгляді місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення.
Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би тягли за собою безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4