ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 653/2881/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1033/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 289 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальні провадження №0000797, №00001729 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове, Якимівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18 березня 2019 року вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 18.03.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислено з 24.03.2020 року. Зараховано в строк призначеного покарання період перебування ОСОБА_8 під вартою з 06.10.2019 по 05.12.2019 року. Запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 будучі раніше притягненим до кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, на шлях виправлення не став та повторно скоїв аналогічний злочин, а саме: 12 червня 2019 року, близько 21.00 години, прибув до території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , біля якого на відкритій місцевості, без відповідних засобів охорони, знаходився автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому ОСОБА_8 діючи таємно, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне безоплатне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі власника, сів за кермо автомобіля через не зачиненні двері, де скориставшись залишеним в замку запалення ключем привів двигун в роботу, та виїхав на вказаному транспортному засобі на вулицю П. Комуни, таким чином заволодів автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху транспортного засобу. Після чого на вказаному автомобіля вчинив дрібне ДТП, та здійснив наїзд на стовбур дерева, біля будинку по вул. П.Комуни, 65, після чого з' місця пригоди зник.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 05 жовтня 2019 року, близько 16.30 години, прибув до території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , біля якого на відкритій місцевості, без відповідних засобів охорони, знаходився автомобіль «SKODA OCTAVIA TOUR», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а перебуває в користуванні у ОСОБА_11 . У подальшому ОСОБА_8 діючи таємно, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне безоплатне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі власника, сів за кермо автомобіля через не зачиненні двері, де скориставшись залишеним в замку запалення ключем привів двигун в роботу, та виїхав на вказаному транспортному засобі за межі Генічеського району, таким чином заволодів автомобілем «SKODA OCTAVIA TOUR», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим порушив суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху транспортного засобу. Після чого на вказаному автомобілі прибув в с. Солоне, Якимівського району, Запорізької області, де покинув його.
В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок змінити, пом`якшити покарання та зменшити його розмір до 5 років 1 місяця позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, має тяжке матеріальне становище, тому вчинення злочину було зумовлено збігом тяжких сімейних обставин, активно сприяв слідству, що в не в повній мірі враховано судом при призначенні покарання. Крім того стверджує, що потерпілі не просили суворо карати обвинуваченого, тому призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину, за який його засуджено, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_8 за ст. 289 ч.2 КК України, кваліфіковані вірно.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам.

Зокрема суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним корисним тяжким, відомості про особу винного, який раніше був засуджений вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 18.03.2019 року за аналогічний злочин, при цьому був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення не став та вчинив нові аналогічні злочини в період іспитового строку, характеризується посередньо, у лікаря-психіатра та нарколога на обліку не перебуває, стійких соціальних зв`язків та законних джерел доходу не має.
При цьому, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.
Тобто суд першої інстанції врахував всі обставини, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 289 КК та визнав за можливе не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційні скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_8 явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про зменшення його розміру з 6 років до 5 років 1 місяця позбавлення волі, захисник не наводить жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити.

Доводи захисту про неврахування судом в якості обставини, що пом`якшує покарання - активного сприяння ОСОБА_8 у розкритті злочину, є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що злочини було викрито виключно через втручання працівників правоохоронного органу, які затримали ОСОБА_8 через незначний проміжок часу після вчинення злочину, тому будь-яких дій, спрямованих на активне сприяння у розкритті злочинів працівникам поліції, останній не вчиняв.

Посилання захисника на те, що злочини ОСОБА_8 вчиняє через скрутний матеріальний стан його родини, що захисник вважає збігом тяжких сімейних та особистих обставин та обставиною, що пом`якшує покарання, є вочевидь безпідставним, оскільки доказів на об`єктивне існування вказаних обставин, сторона захисту не надає, більш того, той факт, що ОСОБА_8 , будучи працездатною молодою людиною замість законного працевлаштування прагне досягнути матеріальної вигоди шляхом вчинення корисних злочинів характеризує особу останнього з негативного боку.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання за ст. 289 ч. 2 КК та за сукупністю вироків ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: три підписи