Єдиний унікальний номер 205/7445/20
Провадження № 1-кп/205/86/21
УХВАЛА
18 січня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000126 за овбинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

У судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 заявлено клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що на теперішній час вона добровільно звернулася до лікувального закладу де пройшла добровільне лікування від наркоманії згідно медичної довідки від 26 листопада 2020 за № 1815, виданою КП «Обласним медичним психіатричним центром з лікування залежності зі стаціонаром» ДОР».

Обвинувачена ОСОБА_3 клопотання захисника підтримала, просила задовольнити. Суду пояснила, що вона дійсно добровільно звернулася до медичного закладу для лікування від наркологічної залежності. Однак, разом з цим ОСОБА_3 зазначила, що вживала канабіс через те що страждала на сильні головні болі і обезболюючи препарати їй не допомагали, а після вживання канабісу їй становилося легше. Також обвинувачена вказала, що на залежність від вживання психоактивних речовин вона не страждає та раніше не страждала, а до лікарні звернулася з тим, щоб допомогти собі позбавитися від задоволення, яке вона отримувала від вживання наркотичних речовин. Окрім того обвинувачена ОСОБА_3 вказала, що окрім канабісу вона вживала також й психотропні речовини, зокрема амфетаміни.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 , посилаючись на те, що стороною захисту не надано належних доказів на підтвердження проходження обвинуваченою ОСОБА_3 лікування саме від наркотичної залежності.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому ч. 4 ст. 309 КК України визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, у разі, якщо вона добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Отже, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яка дійсно пройшла курс лікування згідно медичної довідки наданої до суду.

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Відповідно до п. 6,7,8 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 158/417 від 16.06.98р.: медичним обстеженням особи, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами, вважається її обстеження в стаціонарних умовах за направленням лікаря-нарколога після проведеного медичного огляду з метою підтвердження (або не підтвердження) встановленого лікарем-наркологом діагнозу "наркоманія" чи "токсикоманія". Термін медичного обстеження не повинен перевищувати 10 діб. Діагноз "наркоманія" чи "токсикоманія" встановлюється лікарсько-консультативною комісією наркологічного закладу, де проводиться медичне обстеження. Якщо в результаті медичного обстеження встановлено діагноз "наркоманія" чи "токсикоманія" і особа потребує лікування в стаціонарних чи амбулаторних умовах, то лікарсько-консультативна комісія наркологічного закладу зобов`язана запропонувати їй пройти курс добровільного лікування та соціально-психологічної реабілітації.

З інформації, наданої захисником на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуаченої, відсутня інформація про те, що ОСОБА_3 звернулася до зазначеного медичного закладу за направленням лікаря-нарколога та висновку лікарсько-консультативної комісії наркологічного закладу з діагнозом «Наркоманія», що повинно відповідати до норми Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 158/417 від 16.06.98р.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26.04.2002 року, звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом. Звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК за дії, передбачені ч.1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З інформації медичного закладу щодо ОСОБА_3 не вбачається наявності встановленого діагнозу як «наркоманія», що є підставою для застосування норм, передбачених ч.4 ст. 309 КК України, оскільки іншим чином не можливо встановити чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї.

Окрім того, з пояснень самої обвинуваченої ОСОБА_3 , наданих у судовому засіданні, не вбачається її усвідомленого прагнення до подолання наркотичної або іншої патологічної залежності, критичного ставлення до вживання наркотичних та психотропних речовин, самовизнання своєї винуватості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 309 ч.4, 284, 288, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення останньої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України - відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1