КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката, яка діє в інтересах
власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000889 від 19.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

19 травня2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України, Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000889 від 19.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :01:173:0028, площею 17,9137га, за адресою: Київська область, м. Ірпінь, із забороною відчуження, розпорядження, вчинення щодо даного майна правочинів, проведення з ним аукціонів/торгів, проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, а також заборонити проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт. Мотивуючи клопотання тим, що вищевказане нерухоме майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому підлягає арешту з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року вказане клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:173:0028, площею 17,9137га, за адресою: Київська область, м. Ірпінь із забороною розпоряджатися вказаним майном. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що накладення арешту застосовується з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки у даному випадку арешт майна застосовано безпідставно, адже у даному кримінальному провадженні розслідування здійснюється за фактом вчинення службовими особами ПАТ КБ «Євробанк» та ПАТ «Фідобанк» заволодіння чужим майном, і дане кримінальне провадження жодним чином не стосується ОСОБА_6 , який є добросовісним набувачем земельної ділянки на яку слідчим суддею накладено арешт. Дану земельну ділянку він придбав за результатами аукціону, після чого було укладено договір купівлі-продажу, який засвідчений нотаріусом. ОСОБА_6 сплатив необхідну суму у встановлений строк та став власником земельної ділянки, яка з невідомих причин стала речовим доказом у кримінальному провадженні. Також зазначає, що ціна на земельну ділянку була сформована на публічних торгах та визнана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, на сайті якого було опубліковано паспорт відкритих торгів, адекватною й прийнятною, в результаті чого вона вибула із активу Фонду гарантування вкладів з ініціативи останнього шляхом компенсації реальними грошовими коштами, і у даному випадку Фонд нічого не втратив, а навпаки здобув. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на земельну ділянку.
Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, пославшись на те, що ОСОБА_6 не було повідомлено про розгляд клопотання прокурора, а про накладений арешт він дізнався із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тільки 04.01.2021 року, ознайомлення із судовою справою відбулося 06.01.2021 року.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;
адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі;
ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 25.05.2020 року було постановлено без виклику власника майна та його представника, тобто без виклику особи, яка її оскаржує, копія ухвали такій особі не направлялась, а про накладений арешт ОСОБА_6 дізнався із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тільки 04.01.2021 року, ознайомлення із судовою справою відбулося 06.01.2021 року, до суду адвокат, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 , звернулася до суду 11.01.2021 року.

Тобто апеляційна скарга подана в межах визначеного законом п`ятиденного строку, і таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000889 від 19.09.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, за фактом вчинення службовими особами ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та ПАТ «ФІДОБАНК» заволодіння чужим майном (грошовими коштами, земельними ділянками, об`єктами нерухомого майна), за попередньою змовою зі службовими особами юридичних осіб приватного/публічного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем, у особливо великих розмірах, внаслідок чого інтересам держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завдано збитків в особливо великих розмірах.

В ході досудового розслідування слідством встановлено та підтверджено результатами слідчих (процесуальних) дій і матеріалами кримінального провадження, що вищевказаний злочин вчинено шляхом умисного вчинення та реалізації службовими особами Банків: операцій з неліквідними цінними паперами з низькою фінансовою спроможністю їх емітентів та низькою ймовірністю повернення коштів; правочинів (без мети їх виконання, без набуття (переходу) права власності на цінні папери, без вчинення платежів контрагентами Банку тощо) з купівлі/продажу цінних паперів; операцій з цінними паперами, що мають ознаки фіктивності (понад 90% активів емітента складають фінансові інвестиції та/або дебіторська заборгованість, менше трьох працівників на підприємствах, відсутність доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності тощо); угод (без забезпечення, завідомо проблемних, без мети повернення суми кредиту тощо) по кредитуванню підконтрольних юридичних осіб з ознаками фіктивності; заміни заставного майна на неліквідне, з умисним завищення його вартості; викуп заставного майна через третіх осіб за ціною, що в десятки разів нижча від ціни за якою його було прийнято в іпотеку (заставу, забезпечення) зобов`язань перед Банком.

При цьому, об`єктами кримінально протиправних дій, у тому числі що набуті кримінально протиправним шляхом та отримані юридичною/фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки за адресами: м. Київ, вул. Борщагівська,154; м. Київ, вул. В. Стуса,35-37; м. Київ, вул. Братиславська, буд.52; кадастровий номер :01:173:0028 (площа 17,9137га, Київська область, Ірпінська міська рада); кадастровий номер :01:173:0029 (площа 8,4899га, Київська область, Ірпінська міська рада); кадастровий номер :01:159:0011 (площа 4,3845га, Київська область, Ірпінська міська рада); кадастровий номер :01:158:0144 (площа 1,0397га, Київська область, Ірпінська міська рада); кадастровий номер :01:173:0030 (площа 23,1658га, Київська область, Ірпінська міська рада).

У зв`язку із встановленими обставинами та для захисту інтересів держави Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з заявами (№30-12541/18 від 13.06.2018, №30-17493/18 від 30.08.2018 та ін.), у тому числі про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст.214 КПК України), а також забезпечення відшкодування завданих збитків, шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що були об`єктами кримінально протиправних дій та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також на майно осіб, причетних до вчинення злочину.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказує на те, що вищевказані дії з коштами Банків та заставним майном мають протиправний, умисний та кримінально караний характер, чим державі спричинені та спричиняються збитки в особливо великих розмірах, що також підтверджено висновком судово-економічної експертизи від 12.07.2019 №142/7 та допитом співробітників вказаного Фонду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки, що були заставним майном, та службовими особами банків використовувались як знаряддя вчинення злочину, для їх легалізації, реалізовані на підставних осіб, тобто фактично належать тим самим особам, що і на момент їх прийняття банками в забезпечення виконання кредитних договорів та договорів купівлі-продажу цінних паперів.

02.12.2019 року відповідною постановою слідчого земельну ділянку кадастровий номер :01:173:0028 (площа 17,9137га, Київська область, Ірпінська міська рада), яка належить на праві власності громадянину Співаку ОСОБА_8 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені.

14.05.2020 року прокурор другого відділу процесуального керівництва нагляду за додержанням законів Службою Безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке визнаноречовим доказом, із забороною розпорядження ним, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :01:173:0028 (площа 17,9137га, Київська область, Ірпінська міська рада) та належить на праві власності громадянину ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року вказане клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:173:0028, площею 17,9137га, за адресою: Київська область, м. Ірпінь, яка належить на праві власності громадянину ОСОБА_6 , із забороною розпорядження вказаним майном.

Задовольняючи дане клопотання слідчий суддя зазначив, що арешт нерухомого майна щодо якого йдеться у клопотанні, має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки останнє підпадає під ознаки речового доказу згідно ст.98 КПК України як об`єкт кримінально-протиправних дій, що отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що доведено матеріалами провадження слідчому судді, окрім іншого таке нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні,а тому невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення, втрати, відчуження або пошкодження майна та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчим суддею не дотримано вимоги ч.4 ст.173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб, та не обґрунтував необхідність накладення арешту на земельну ділянку.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається прокурор у своєму клопотанні.

Відповідно до договору купівлі продажу від 18.07.2019 про купівлю земельної ділянки кадастровий номер :01:173:0028 (площа 17,9137га, Київська область, Ірпінська міська рада) даний договір укладений між продавцем ПУАТ «ФІДОБАНК» від імені якого діяла уповноважена особа ОСОБА_9 , на підставі довіреності та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1265 від 19.07.2016 року «Про початок ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» з однієї сторони, та покупцем ОСОБА_6 .

Згідно підпункту 1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали судового провадження не містять даних про те, що зазначений вище договір купівлі-продажу земельної ділянки визнаний судом недійсними.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Посилаючись на необхідність накладення арешту на нерухоме майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що власник земельної ділянки ОСОБА_6 має відношення до кримінального правопорушення, що розслідується. Даних про оголошення будь-яким особам про підозру в рамках даного кримінального провадження або незаконності набуття ОСОБА_6 у власність арештованого майна матеріали клопотання не містять.

Крім того, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що нерухоме майно у вигляді земельної ділянки кадастровий номер :01:173:0028 (площа 17,9137га, Київська область, Ірпінська міська рада), зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

За таких обставини, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України, Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000889 від 19.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419,422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000889 від 19.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, саме на земельну ділянку, кадастровий номер :01:173:0028, площею 17,9137га, за адресою: Київська область, м. Ірпінь, яка на праві власності належить ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурорадругого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України, Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000889 від 19.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :01:173:0028, площею 17,9137га, за адресою: Київська область, м. Ірпінь, яка на праві власності належить громадянину Співаку ОСОБА_8 , відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3