ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8396/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/52/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування свого рішення суд послався на те, що матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що він впевнено став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів відсутність необхідності подальшого відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, а тому підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на теперішній час суд не вбачає.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 82 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений посилається на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він прибув до ХВК №43 17.07.2017 з ВК №49 з позитивною характеристикою, мав 4 заохочення підписаних начальником ВК №49 з 2015 року по 2017 рік, а також заохочення, яке було підписане 15.02.2018 начальником ХВК №43. Пояснює, що за час відбування покарання він здобув ще одну спеціальність токаря, тому вважає, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосована ч.3 ст. 82 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення, чим довів своєю поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
На думку колегії суддів оскаржувана ухвала суду першої інстанції у повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону, є обгрунтованою та законною і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України, та остаточно засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років (аркуші 21-57 особової справи).
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року та у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_7 було зараховано у відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2011 року по 10 листопада 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (аркуш 61 особової справи).
З особової справи засудженого вбачається, що він має не погашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину і на теперішній час відбуває покарання за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і систематичне вчинення ним тяжких злочинів (аркуш 21 особової справи).
Крім того, засуджений ОСОБА_7 вже раніше звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 10 місяців 21 день, але, відповідно до вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2012 року знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України (аркуш 74 особової справи).
Разом з цим, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що упродовж терміну відбування покарання у ХВК №43 він характеризувався негативно, за порушення режиму відбування покарання 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, має два стягнення та одне заохочення, не завжди адекватно реагує на критики на свою адресу, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, до виконання передбаченими законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
З огляду на викладене суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що він вже повноцінно та стабільно став на шлях виправлення. Сама по собі поведінка засудженого останнім часом без порушень режиму утримання не може бути достатньою для доведення факту, що він вже став на шлях виправлення, і такою має бути поведінка кожного із засуджених, попереднє сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_7 стає на шлях виправлення (що, зокрема, є підставою для застосування положень ст. 101 КВК України), однак не є достатнім для висновку, що він вже став на шлях виправлення з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив відомості про особу засудженого та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, заміна невідбутої частини покарання на більш м`яке є правом суду, а не обов`язком, тому з урахуванням вищенаведених обставин, суд прийняв обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні заяви про застосування ст. 82 КК України, з чим також погоджується і колегія суддів.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404; 405; 407 ч. 1 п. 1; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4