Справа № 583/3068/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2020 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 03.02.2016 рокупо обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Чугуївського району, с. Гракове, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за мобілізацією, раніше судимого 14 червня 2011 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, 04 жовтня 2013 умовно-достроково звільнений за ст. 81 КК України, на не відбутий термін 1 рік 2 місяці 16 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 27 квітня 2014 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом під час часткової мобілізації на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» та направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 24 жовтня 2014 року № 11 солдат ОСОБА_4 прибув до нового місця служби, зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого водія 2 автомобільного відділення взводу забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (наразі військова частина НОМЕР_1 ). Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 09 грудня 2014 року № 54 солдат ОСОБА_4 з 09 грудня 2014 року вважається безпідставно відсутнім у військовій частині. Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 жовтня 2015 року № Д - 322/1/33, визначено завдання щодо розформування військової частини - польова пошта НОМЕР_3 визначено правонаступником військову частину НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів. Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХЗУ, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків. Однак, 09 грудня 2014 року солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив підрозділ військової часини - польова пошта - польова пошта НОМЕР_3 (наразі військова частина НОМЕР_1 ), який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , не повідомляючи про своє місце знаходження правоохоронні органи та не виконуючи свої службові обов`язки за призначенням. 28 липня 2020 року, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність, помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Сумського гарнізону та заявив про себе. Під час здійснення досудового розслідування встановлено що, в період часу з 09 грудня 2014 року по 28 липня 2020 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від виконання обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та усвідомлюючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 09 грудня 2014 року самовільно залишив підрозділ військової часини - польова пошта - польова пошта НОМЕР_3 (наразі військова частина НОМЕР_1 ), який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , не повідомляючи про своє місце знаходження правоохоронні органи та не виконуючи своїх службових обов`язків за призначенням та лише 28 липня 2020 добровільно і з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Сумського гарнізону.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України є триваючим, воно вважається припиненим, зокрема, з моменту з`явлення особи із зізнанням до органу досудового розслідування, а, отже, злочинне діяння солдата ОСОБА_4 припинено 28.07.2020.
Підсумовуючи викладене, встановлено, що солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутній на службі у військовій частині-польова пошта НОМЕР_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 09.12.2014 по 28.07.2020.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 27.04.2014 р. був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для проходження військової служби до в/ч у АДРЕСА_1 . В подальшому був переведений до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується у АДРЕСА_2 на посаду старшого водія 2 автомобільного відділення взводу забезпечення. Дійсно 09.12.2014 р. самовільно не попередивши командування військової частини та без будь-яких поважних причин покинув військову частину та поїхав додому. Мешкав у м. Сєвєродонецьк у цивільному шлюбі із жінкою. Придбав будинок, працює, утримує двох неповнолітніх дітей, законодавство України не порушує. Усвідомивши неправильність вчинку 28.07.2020 р. самостійно повернувся до військової частини. У скоєному щиро кається та прохає врахувати усі пом`якшуючі покарання обставини і не позбавляти волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд вирішив відповідно до положення ч. 3 ст. 349 КПК України обмежитися допитом обвинуваченого, не досліджуючи докази відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України залишення військової частини, понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вину визнав, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, враховує його вік, сімейний стан (спів мешкає із жінкою у цивільному шлюбі та утримує її двох неповнолітніх дітей).

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин суд не знаходить.

Згідно досудової доповіді органу пробації має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, тому суд приходить до висновку про можливість призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, на строк необхідний і достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, обвинувачений вчинив після постановлення вироку від 14.06.2011 року, під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, тому за вчинення цього злочину йому слід призначити покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши не відбуте покарання за попереднім вироком.
Разом із тим, зважаючи на викладене, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд вважає за необхідне застосувати ст. 75 КК України, оскільки можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання, призначене за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харковавід 14.06.2011 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік і 6 місяців, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1