Справа № 199/5338/20
УХВАЛА
іменем України

2020 року серпня місяця 14 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, одруженого, мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- 18.05.2020 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.3 ст. 187 КК України, 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідно до п.1 ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 11.12.2015 по 23.04.2020 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення,

якому 13 серпня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.08.2020, погодженого повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 13 серпня 2020 року приблизно о 02.45 годині ОСОБА_4 перебуваючи на узбіччі проїзної частини по вулиці Донецьке шосе у місті Дніпро, неподалік від АЗС, що розташована по вул. Будівель та споруд 7Е, що відноситься до території с. Слобожанське, Дніпропетровської області, в траві знайшов поліетиленовий пакет з надписом «АТБ» в якому знаходився металевий предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на пістолет. Будучи впевненим, що знайшов вогнепальну зброю, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, направлений на придбання та носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї, без передбаченного законом дозволу, ОСОБА_4 привласнив знайдений предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, поклав до внутрішнього відділу своєї сумки, яка була при ньому, чим порушив постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток N 1), положення ст.39 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», Постанову Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576.

Після чого, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля (таксі), державний номерний знак та марку автомобіля якого встановити під час досудового розслідування не представилось можливим, сів на заднє сидіння та перебуваючи в салоні вищезазначеного автомобіля направився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Далі, під час пересування на вищевказаному таксі, цього ж самого дня, тобто 13 серпня 2020 року приблизно о 03.30 годині автомобіль (таксі), державний номерний знак та марку автомобіля якого встановити під час досудового розслідування не представилось можливим, біля будинку № 37, розташованого по вулиці Донецьке Шосе міста Дніпро, був зупинений співробітниками патрульної поліції, відповідно до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію» провели превентивні заходи. На запитання працівників поліції, щодо наявності в нього заборонених в обігу предметів, ОСОБА_4 повідомив, що всередині його сумки знаходиться предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на пістолет. У зв`язку з чим, працівниками патрульної поліції було викликано слідчо-оперативну групу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 13 серпня 2020 року в період часу з 04.00 до 04.20 години слідчим СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , під час проведення огляду в присутності двох понятих, ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції із внутрішньої кишені своєї сумки предмет, за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, який останній, незаконно носив при собі, даний предмет був оглянутий та вилучений.

Згідно з висновком від 13.08.2020 № 19/104-7/1/865, наданий на дослідження предмет, зовні схожий на пістолет, є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю.

Предмет, наданий на дослідження, є самозарядним гладкоствольним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом сигнального (стартового) пістолета «EKOL» , моделі «P 29 Rev.II» № НОМЕР_1 , калібру 9мм. Р.А.К. (виробництва Туреччини), в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни, а саме: штатний ствол замінений на саморобний наскрізний гладкий ствол з діаметром каналу ствола 7,9 мм та перекриттям газовідвідного отвору лейнером ствола. Конструкція пістолета дозволяє проводити постріли способом роздільного заряджання з використанням холостих (шумових) патронів калібру мм Р.А. (Knall), a в якості снаряду-куль сферичної форми із сплаву металу на основі свинцю діаметром до 7,9 мм. При цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистрелених снарядів (куль) для ураження цілі. Пістолет придатний до проведення пострілів.

Bicім патронів, вилучених у ОСОБА_4 , не є бойовими припасами.

Biciм патронів, вилучених у ОСОБА_4 , є патронами травматичної (несмертельної) дії калібру 9 мм Р.А., виготовленими промисловим способом (виробництва України). Патрони призначені до стрільби з пристроїв (пістолетів та деяких моделей револьверів) «Форт-12Р», «Гарант С27», «АЕ 790 G1», «ПМР», «ПСМ- Р», «Эрма-55P» та ін., -«Комбриг», «Скат-1Р» и «Скат-1РК» «Сафарі 820G», калібру 9 мм Р.А. Патрони до стрільби придатні.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу

13.08.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, та наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, пояснив, що під час затримання ОСОБА_4 і складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.08.2020, право на захист підозрюваного порушено не було, ті неточності, на які посилається захисник при складанні цього проколу, є технічними помилками.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того пояснив, що предмет схожий на пістолет ним було видано добровільно.

Захисник ОСОБА_6 просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки органом досудового розслідування не доведено ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, у рапорті наданому до клопотання зазначено всі дані автомобіля і водія, в якому перебував ОСОБА_4 під час видачі предмету, схожого на пістолет, проте, в клопотанні зазначено, що автомобіль та водія встановити не є можливим. Крім того, просив звернути увагу на протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.08.2020, який складено слідчим ОСОБА_8 , проте підписаним слідчим ОСОБА_9 і місце затримання зазначено не вірно. Також зазначив, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, мешкає з батьками, одружений, на утриманні має малолітню дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює на громадських засадах у ГО «Новомосковська міська федерація боксу», за місцем роботи позитивно характеризується. Вважає, що прокурором не доведено, що відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю необхідним відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, виходячи з наступного.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктом 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 КПК України).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом від 13.08.2020; протоколом огляду місця події від 13.08.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; постановою про призначення судової експертизи зброї від 13.08.2020; висновком експерта № 19/104-7/1/865 від 13.08.2020; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, поясненнями наданими слідчому судді.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Белевицький проти Росії" (п.п.111-112 рішення ЄСПЛ від 1 березня 2007 року) зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.

Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції», «Смирнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушення громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не досяг пенсійного віку та не має підтверджених медичними документами тяжких або хронічних захворювань;

4) відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців;

5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має постійного джерела доходу;

8) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).

Під час розгляду клопотання, прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки доказів незаконного впливу на свідків, органом досудового розслідування слідчому суду не надано.

Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом з батьками, що підтвердив у судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_13 , має на утриманні малолітню дитину, працює на громадських засадах. Доказів незаконного впливу на свідків, органом досудового розслідування слідчому суду не надано.

Проте, слідчий суддя враховує, що наявність судимості у особи з урахуванням правових позицій ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії») свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком з урахуванням фактичного затримання до 10 жовтня 2020 року включно.

Також, слідчий суддя вважає за необхідно звернути увагу органу досудового розслідування на належне оформлення процесуальних документів, а саме протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.08.2020.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176,177,178,181,183,184,186,193,ч.4 ст.194, ст.ст.195, 196, 197, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 10 жовтня 2020 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом встановити до 10 жовтня 2020 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

14.08.2020