Дата документу 21.09.2020
Справа № 334/681/18
Провадження № 1-кп/334/148/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2015 року ОСОБА_4 ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя замінено покарання у вигляді штрафу на покарання у виді громадських робіт строком 50 годин.

14 березня 2016 року ОСОБА_4 , було ознайомлено з правилами відбування покарання та попереджено про наслідки ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт та направлено до МКП «Основаніє» для відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_4 мав прибути а об`єкт для відбування покарання у виді громадських робіт 16.03.2016 року, однак до МКП «Основаніє» вчасно не прибув, натомість з`явився 17.03.2016 року та відпрацював 4 години. З 18.03.2016 року на дільницю для відбування призначеного покарання ОСОБА_4 не з`являвся та повідомляв, що проходить лікуваня у лікарні, проте не надав документів, які не підтверджують.

06 квітня 2016 року з`явився до Дніпровського РС ЗМРВ особисто та надав пояснення про те, що він без поважних причин не з`являвся для відбування громадських робіт, документів, які б засвідчували поважну причину неявки для відбування покарання не надав, у зв`язку із чим йому було винесено письмове попередження про відповідальність за ухилення від відбування покарання.

У зв`язку з ліквідацією КП «Основаніє» у вересні 2016 року ОСОБА_4 під особистий підпис отримав направлення до КП «Титан», згідно якого до відбування покарання він повинен був приступити з 6.09.2016 року, але на підприємство не з`явився, до відбування покарання не приступив про причини неявок не повідомив.

22 серпня 2017 року ОСОБА_4 з`явився до Дніпровського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації та пояснив, що не з`являвся без поважних причин, у зв`язку із чим йому винесено застереження у виді письмового попередження. Також ОСОБА_4 пояснив, що відбувати громадські роботи буде у повному обсязі, про що в нього було відібране письмове пояснення.

22 серпня 2017 року ОСОБА_4 видане направлення до КУ «Запорізька станція екстренної (швидкої) медичної допомоги», де він повинен був приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 25.08.2017 року. Але до відбування покарання ОСОБА_4 не приступив, причини своєї неявки не повідомив.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений заявив суду клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Наслідки закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності роз`яснено.

Прокурор у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду.

Вивчивши клопотання обвинуваченого, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, при цьому, останній просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження з вказаних підстав, вислухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст. 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст. 12 КК України (у редакції, що діяла на момент на вчинення кримінального правопорушення) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України (у редакції, що діяла на момент на вчинення кримінального правопорушення) відноситься до категорії нетяжких злочинів

ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

05 листопада 2015 року ОСОБА_4 ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя замінено покарання у вигляді штрафу на покарання у виді громадських робіт строком 50 годин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Таким чином, строк виконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2014 року відносно ОСОБА_4 за ч.1ст.309 КК України закінчився 20 жовтня 2016 року.

З урахуванням наведеного, останнім днем вчинення триваючого правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є 20 жовтня 2016 року.

Вказані обставини свідчать про те, що з дня вчинення кримінального правопорушення нетяжкого злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 минуло три роки, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 369 - 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
На підставі ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.
Повний текст ухвали оголошений 21 вересня 2020 року о 16.50 год.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1