Провадження 1-кс/201/4535/2020
УХВАЛА

Іменем України

29 грудня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000100 від 04.08.2020, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 06.03.2020 невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.3 ст.190 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено прокурором ОСОБА_4 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2020 за №0000100.

Під час досудового розслідування встановлено, що власниця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, 06.03.2020 від імені ОСОБА_5 була надана довіреність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що посвідчена 06.03.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського територіального округу ОСОБА_7 за реєстраційним номером 29, на підставі якої ОСОБА_6 того ж дня, тобто 06.03.2020 відповідно до договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 (видавник: нотаріус Дніпровського міського територіального округу ОСОБА_8 ) продав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 . 22.04.2020 продав вказану квартиру ОСОБА_10 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснила, що вона працює соціальним працівником Соборного ТЦ по ОНП та на протязі останніх 13 років доглядала ОСОБА_5 , яка не мала родичів, та за станом здоров`я мала повну сліпоту. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла та наступного ж дня невідомі з вказаної квартири виносили речі на смітник.

Згідно інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) на праві приватної власності зараєвтрована 22.04.2020 за ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_1 ).

22.12.2020 квартира АДРЕСА_2 у кримінальному провадженні № 0000100 визнана речовим доказом.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має значення речового доказу у кримінальному провадженні, як матеріальний об`єкт, що містить відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження.

На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речового доказу по даному кримінальному провадженню, який виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його особистої участі та засобів технічної фіксації.

Власник майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України у судове засідання не викликався у зв`язку з необхідністю забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, суддя слідчий прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна нерухомого майна, яке є предметом злочину, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до подальшої перереєстрації (відчуження) нерухомості, яка виступає предметом злочину.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 172, 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права відчуження, користування, розпорядження нерухомим майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до

ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1