УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12038/20

Провадження №: 1-кс/755/3896/20

"26" серпня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002111 від 17.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, установив :
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулися до суду, у порядку ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, з клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді утримання під вартою у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 0002111 від 17.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
Клопотання умотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, як 29.02.2020 приблизно о 21 год. 50 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Харківському шосе у м. Києві в сторону станції метро Дарниця підвозив за усною домовленістю про місце призначення та оплату за поїздку раніше незнайомих пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Під час вказаної поїздки ОСОБА_5 здійснив заздалегідь непогоджену з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зупинку, та до автомобіля сіло ще двоє чоловіків.
Під час поїздки між водієм ОСОБА_5 та пасажирами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_5 скерував автомобіль до вул. Червоноткацької, де зупинившись біля багатоповерхового житлового будинку № 12 на узбіччі проїжджої частини дороги, здійснив висадку пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із салону автомобіля всупереч усній домовленості про місце призначення.
Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, та останній вийшов із салону автомобіля, в якому в той час перебували двоє чоловіків, та продовжуючи словесний конфлікт, підійшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосовував в область обличчя останніх кілька струмів балончика з невідомою речовиною.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, у вказаний час, за цією ж адресою, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також, для чоловіків, які перебували в автомобілі, помістивши руку до кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_7 , заволодів наступними речами:
- мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi 7A», IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 2499 гривень 00 копійок, який знаходився у чорному чохлі - книжці вартістю 349 гривень, та з захисним склом вартістю 249 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» та «Водафон, що матеріальної вартості не становлять.
- банківські картки банку «ПриватБанк» та банківська картка банку «А-Банк»;
- документи на ім`я ОСОБА_9 .
Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі вище вказані речі, що належать ОСОБА_7 з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, разом з цим, того ж дня, 29.02.2020, приблизно об 22:00 год., здійснивши оплату товарів банківською карткою ОСОБА_7 у магазині «Варус» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, на суму 131 грн. 90 коп., тим самим, своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3228 грн. 90 коп.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнобиль Чорнобильського району Київської області, українця, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, офіційно не працюючого, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше притягнутого до кримінальної відповідальності,
- 15.11.2018, Київською місцевою прокуратурою №6 за ч. 1 ст. 190 КК України, направлено з угодою про примирення до Печерського районного суду м. Києва;
- 08.01.2019, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України;
- 12.03.2019, Солом`янським УП ГУНП у м. Києві, вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України;
25.08.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Вина ОСОБА_5 у указаних епізодах інкримінованого кримінального правопорушення, на думку заявника, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;
- протоколом впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 ;
- протоколом впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_8 ;
- відеозаписом із камер відеоспостереження із приміщення магазину «Варус»;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
У проваджені на переконання заявника є дійсними ризики визначені ст. 177 КПК, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.

У розрізі наведеного заявник уважає слушним застосувати відносно підозрюваного саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, заявник уважає, що більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам у розрізі даних про особу підозрюваного.

Позиція сторін
У судовому засіданні прокурор групи прокурорів прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині, у т.ч. з урахуванням того, що обставини визначені у п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. ст. 177, 184 КПК України є дійсними.
Сторона захисту заперечували проти застосування заходу забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного у розрізі не доведення, на їх переконання обставин регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Сторона захисту та підозрюваний просили, застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Підозрюваний має на своєму утриманні членів родини, яких забезпечує фінансово.
Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При цьому, порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к), з питання порушеного заявниками у даному зверненні (застосування запобіжного заходу) регламентує таке.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України), відповідно останні застосовуються тільки при дійсності цих даних.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України , оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, згідно ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Урахуванням того, що в цій ситуації відносно підозрюваного установлено такі дані, як-то: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чорнобиль Чорнобильського району Київської області, українець, громадянин України, з середньоюспеціальною освітою, офіційно не працюючий, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше притягнутий до кримінальної відповідальності,
- 15.11.2018, Київською місцевою прокуратурою №6 за ч. 1 ст. 190 КК України, направлено з угодою про примирення до Печерського районного суду м. Києва;
- 08.01.2019, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України;
- 12.03.2019, Солом`янським УП ГУНП у м. Києві, вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України.
З`ясовано факт наявності на утриманні підозрюваного членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім.
Установлено, що підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.
Підозрюваному у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.
Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні слідча суддя ураховує, що застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Тобто, вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Та з його урахуванням Суд погоджується з аргументами прокурора про наявність ризику учинення іншого кримінального правопорушення.

Таке переконання суду базується на даних цього кримінального провадження та у розрізі даних про особу підозрюваного, оскільки раніше останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.

Реальним є і ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджується наявними матеріалами, зокрема такий (ризик) є дійсним не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Дійсним є такий ризик і у розрізі обізнаності з санкцією статті за грабіж, вчиненому повторно, яка йому інкримінується.

Як наслідок є дійсними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, Суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене Суд у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надмірним, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні не є дійсною, та сприймає, як доречним (слушним) застосування в цей час запобіжного заходу у виді домашнього арешту, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені судом.

У ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

За таких обставин, Суд, враховує той факт, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, та вважає за доцільне у задоволенні клопотання відмовити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Щодо питання доречності покладення обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, то слід відмітити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких випливає з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно з урахуванням установлених обставин цього кримінального провадження на переконання суду слушним є покладення до 22.10.2020 наступних обов`язків: прибувати до слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження.

Адже саме вони будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:
у задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, за адресою: АДРЕСА_2 , до 22.10.2020.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, до 22.10.2020.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 22.10.2020 покласти обов`язки:

? прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;

? не відлучатися із населеного пункту м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження;

Роз`яснити підозрюваному, що УП з метою контролю за його поведінкою, має право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через слідчого та прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:20 год. 28.08.2020.

Слідча суддя Оксана БІРСА