Справа № 180/443/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець подання заступника начальника Томаківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку у відповідність до нового закону, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання заступника начальника Томаківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про приведення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 309 ч. 1 КК України у відповідність на підставі закону № 2617-VIII.

В обґрунтування подання орган пробації послався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, на підставі якого змінено санкцію ст. 309 ч. 1 КК України і такий вид основного покарання як позбавлення волі виключений.

Представник Томаківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судовому засіданні підтримав подання, просив його задовольнити та знизити засудженому покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального процесу, дослідивши матеріали подання, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020 року) санкція цієї статті передбачає максимальний вид покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Приписами ч. 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як випливає зі ст.72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ст. 309 ч. 1, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 76 КК України; засудженого зобов`язано:

- періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В поданні орган пробації просить суд вирішити питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією статті з 01.07.2020 року.

При призначенні остаточного покарання , згідно ч.4 ст.70 КК України судом враховано вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року, згідно якого ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020 року) санкція цієї статті передбачає максимальний вид покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Таким чином, покарання призначене засудженому має бути приведене у відповідності до вимог вищенаведених норм права, а подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 72, 74, 309 ч. 1 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 року привести у відповідність до вимог чинного на час розгляду подання Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України з призначеним покаранням у виді чотирьох років обмеження волі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення через Марганецький міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1