Справа № 635/7413/19
Провадження № 1-в/635/525/2020
УХВАЛА

01 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, ?

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Прокурор, представник органу пробації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заява, в яких просили проводити розгляд даної справи у їх відсутність.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частини першої статті 309 КК України, виходячи з санкції частини відповідної статті, перестало бути злочином та тепер відноситься до категорії кримінальних проступків, адже в новій редакції відповідна санкція викладена в наступній редакції: «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція ж частини першої статті 309 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі строк до трьох років. Отже, санкція частини першої статті 309 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
За положеннями частини третьої статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Як встановлено судом, вироком Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та засуджений до двох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк один рік.
Оскільки в редакції Закону № 2617-VIII санкція частини першої статті 309 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність осіб, засуджених за вчинення відповідного кримінального правопорушення, вказаний закон має зворотну дію у часі в тій частині, в якій пом`якшує становище особи.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року за злочин, вчинений до набрання чинності положень Закону № 2617-VIII, іспитовий строк не відбув, на нього поширюються правила заміни невідбутої частини покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України, більш м`яким ? у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.
Відтак, приймаючи до уваги, що санкція ч.1 ст. 309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII не передбачене покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 309 КК України за вироком Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року ? за правилами частини першої статті 72 КК України у виді чотирьох років обмеження волі, із застосуванням звільнення від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк один рік.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2019 року за ч.1 ст.309 КК України у виді чотирьох років обмеження волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк один рік та покладенням обов`язків визначених статтею 76 КК України.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1