СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8701/20
пр. № 1-кп/759/1098/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2020 за № 0000432, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Новоархангельського р-ну Кіровоградської обл., українця, громадянина України, який здобув середню технічну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 22.07.2019 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 190; ч. 2 ст. 190; ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники провадження:

потерпілий ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на повторне заволодіння грошовими коштами що належить ФОП « ОСОБА_5 » шляхом обману, розробив з цією метою злочинний план, згідно з яким створював враження ділової людини, яка займається оформленням договорів купівлі-продажу меблів.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом шахрайських дій, ОСОБА_3 17.02.2019 в денний час доби, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом укладання договору купівлі-продажу мебельної продукції отримав від ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 10000 грн нібито в якості завдатку за виготовлення меблів, однак, не збирався виконувати взяті на себе зобов`язання.

Крім, цього, ОСОБА_3 17.03.2019 в денний час доби, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом укладання договору купівлі-продажу мебельної продукції отримав від ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 8000 грн нібито в якості завдатку за виготовлення меблів, однак не збирався виконувати взяті на себе зобов`язання.

За вищевказаних обставин, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами ФОП « ОСОБА_5 » на загальну суму 18000 грн, якими розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він з 2013 року працював на посаді менеджера у ФОП « ОСОБА_5 ». У його обов`язки входило консультування клієнтів щодо виготовлення меблів, укладання з ними договорів купівлі-продажу меблів та отримання він них грошових коштів. У лютому та березні 2019 року він, перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив заволодіти грошовими коштами потерпілого, а саме: в якості завдатку за виготовлення меблів отримав від клієнтів - ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10000 грн та ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 8000 грн. Вказані кошти він витратив на власні потреби. Також ОСОБА_3 щиро кається у вчиненому, цивільний позов на суму 18000 грн визнає в повному обсязі.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, цивільний позов потерпілого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 17.02.2019 та 17.03.2019 в денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами ФОП « ОСОБА_5 » на загальну суму 18000 грн, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно не працевлаштований, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий за злочини проти власності.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Крім того, беручи до уваги те, що вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.07.2019 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190; ч. 2 ст. 190; ч. 1 ст. 70 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 1 рік, то суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, а саме: за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням правил, передбачених ст. 72 цього Кодексу.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, зокрема, його вік, ставлення до вчиненого, те, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив до ухвалення вироку Святошинського районного суду міста Києва від 22.07.2019, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 18000 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 128, 129, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70; ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 07.08.2020 та вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.07.2019, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1