Справа № 487/142/20
Провадження № 1-кс/487/6887/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 27.10.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 03.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 374 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 27.10.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 03.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 374 КК України, у зв`язку з: неповною та необ`єктивністю проведення досудового розслідування, передчасністю винесення оскаржуваної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та наполягав на її задоволенні, надавши пояснення аналогічні місту пред`явлених вимог.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначив, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000018, заслухавши сторони, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.09.2019 року по справі №398/2375/19 (провадження №1-кс/398/1235/19) було задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано Олександрійську місцеву прокуратуру Кіровоградської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_3 від 27.06.2019 року вихідний номер 12/222.
У своїй заяві ОСОБА_3 зазначає про фальсифікацію доказів та те, що 05.07.2018 ОСОБА_6 «притяг у суд невідому костомаху і обвинуватив на календарі, що ОСОБА_3 їв людські органи, які насправді трансплантологи продавали за кордон». Скаржник зазначає: «Такі докази можуть вигадати лише в Олександрії у відсутності захисту».
На виконання вказаної ухвали суду, Олександрійською місцевою прокуратурою Кіровоградської області 07.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за кримінальним провадженням №0000018 за ч. 2 ст. 374 КК України, зареєстровані 08.10.2019 року. Дата надходження заяви 03.10.2019 року.
Після проведення слідчих дій, в тому числі щодо допиту ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідження зібраних у справі письмових доказів, слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 постановою від 27.10.2020 року закрив кримінальне провадження №0000018 від 03.10.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 374 КК України.
За змістом оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 стосовно обставин кримінального провадження пояснив, що 10.08.2016 його було незаконно викрадено невідомими особами, які були цивільному одязі.
Вказані особи одягли йому на голову мішок, закрили рот скетчем, оділи кайданки, з кишень повитягали його особисті речі (мобільний телефон, газовий револьвер, окуляри, пенсійне посвідчення). Вказані події знімались на портативні відеокамери. Це відбувалось на Проліску (кінцева зупинка автотранспорту за Олександрією). Свідком вказаних подій був священик вказаного храму та дві прихожанки. Також вказані події були зафіксовані відеокамерами АЗС, яка знаходиться поруч.
Після цього, у період з 10.08.2016 по 22.08.2016 ОСОБА_3 незаконно, на його думку, утримували у Олександрійському відділі поліції (вул. 6 Грудня, 49, м. Олександрія Кіровоградської області). У цей час його били, катували, примушували стояти з піднятими руками, не надавали адвоката та взагалі забороняли спілкуватись будь з ким.
Після цього ОСОБА_3 повідомили про підозру у вчиненні злочинів, яких він, з його слів, не вчиняв. Він підписував якісь процесуальні документи, але які саме не пам`ятає, оскільки в той час взагалі не розумів що відбувається.
У той же час ОСОБА_3 почув чутки, що нібито якісь трансплантологи вирізали у невідомих йому людей органи. Потім у смерті цих людей звинуватили ОСОБА_3 .
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 з січня 2017 року перебуває на стадії судового розгляду. Справа розглядається Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у складі двох суддів та трьох присяжних.
Склад суддів вже декілька разів змінювався та кожного разу справа починає розглядатись з початку. Під час судового розгляду ще жодного разу не допитували свідків, не досліджували докази, а лише прокурор оголошує матеріали справи, а новий суд знайомиться з матеріалами справи.
05.07.2018 відбувалось чергове засідання суду, під час якого прокурор ОСОБА_6 почав зачитувати якісь процесуальні документи, відповідно до яких в якості речового доказу по справі проходила якась кістка, та що нібито ОСОБА_3 вживав у їжу м`ясо людини. При цьому він вказував, що нібито є якісь докази по дням в календарі, де нібито є якісь відмітки, в які дні можна споживати м`ясо, а в які дні можна вживати рибу тощо.
Це було покладено в основу обвинувачення. При цьому вказану кістку прокурор демонстрував в суді (вона долучена до справи в якості речового доказу), а самі календарі (речові докази) прокурор не показав.
Також ОСОБА_3 вказав, що прокурором не було надано жодного доказу належності вказаної кістки людині. На думку ОСОБА_3 , можливо ця кістка належить якійсь тварині. Однак, суд не звернув уваги на цю обставину.
Окрім цього, ОСОБА_3 зазначив, що не пам`ятає достовірно чи був він в цьому засіданні сам чи з адвокатом.
Стосовно наявної в матеріалах кримінального провадження інформації Олександрійської місцевої прокуратури та Олександрійського міськрайонного суду про те, що 05.07.2017 судового засідання по справі ОСОБА_3 не було, останній пояснив, що насправді судове засідання, про яке йде мова, відбувалось 03.07.2017, а не 05.07.2020.
У вказаному судовому засіданні (03.07.2020), зі слів ОСОБА_3 , оглядались матеріали кримінального провадження.
Також ОСОБА_3 додав, що його адвокат в судових засіданнях поводить себе пасивно, фактично його захист не здійснює, коли у неї призначені інші судові засідання, то вона просто покидає зал суду та він залишається без юридичного захисту.
Судові засідання призначаються через два місяці та фактично йому просто продовжують строки тримання під вартою на 60 діб кожного разу. Майже за п`ять років справа так і не почала слухатись по суті. Потерпіла ОСОБА_9 вперше з`явилась до суду лише 29.09.2020, а інші потерпілі до суду не з`являються. Його клопотання щодо допиту свідків (священника, прихожан церкви) ігноруються, оскільки ще нема стадії дослідження доказів.
Окрім цього, ОСОБА_3 вказав, що у нього є копії протоколів допитів працівників поліції, які стверджували, що 10.08.2016 вони його не затримували, але лише запросили до міськвідділу, встановили його особу та відпустили.
Однак, зі слів ОСОБА_3 , це не відповідає дійсності, оскільки він фактично був незаконно затриманий з 10.08.2016 та строк тримання під вартою йому рахується з 10.08.2016.
Допитаний як свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 пояснив, що СУ ГУНП в Кіровоградській області розслідувалось кримінальне провадження № 0001700 від 07.07.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_10 , розбійного нападу на незакінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_12 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187; п. 4, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 2 ст. 187; ч. 3 ст. 15, п. 6, 13, ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 2, п. 6, п. 13 ст. 115 КК України.
За результатами досудового розслідування області вказаного провадження, прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_13 затверджено обвинувальний акт, який 20.01.2017 скеровано до Олександрійського міськрайонного суду, для розгляду по суті.
На даний час триває судовий розгляд та ОСОБА_6 , як член групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, підтримує публічне обвинувачення у суді. До складу групи прокурорів також входять інші працівники Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області, які за необхідності приймають участь у відповідних судових засіданнях.
3 приводу доводів ОСОБА_3 про порушення, на думку останнього, його права на захист під час судового засідання 05.07.2018 у Олександрійському районному суді, прокурор ОСОБА_6 повідомив, що по-перше судового засідання 05.07.2018 не було, найбільш наближене судове засідання до цієї дати мало місце 03.07.2018 (вказаний факт підтверджується журналом судового засідання від 03.07.2018, який прокурором додано до протоколу допиту).
По-друге, під час цього та інших судових засідань порушень права на захист місця не мало. Всі судові засідання проводяться за обов`язкової участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_14 .
Іноді, за необхідності вирішення невідкладних процесуальних питань, зокрема в порядку ст. 331 КПК України щодо доцільності продовження, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження та неможливістю прийняття участі у судовому засіданні адвоката ОСОБА_14 , залучався інший захисник з центру безоплатної вторинної допомоги на одну окрему процесуальну дію.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , що нібито прокурор «притяг у суд невідому костомаху і обвинуватив на календарі, що ОСОБА_3 їв людські оpгани...» прокурор ОСОБА_6 повідомив, що 05.07.2018 судового засідання не було, ніяких речей, в тому числі і «костомаху», він в судове засідання не надавав, обвинувачення ним підтримується в рамках обвинувального акту, де відсутні відомості про вживання в їжу ОСОБА_3 людських органів. Мова про вказані факти взагалі не йдеться, в провину обвинуваченому ОСОБА_3 це не ставиться, відповідні норми КК України не інкримінуються.
Також прокурор ОСОБА_6 зазначив, що у судовому 03.07.2018 ОСОБА_3 поводив себе агресивно, порушував порядок, на що звертала свою увагу головуючий суддя та робила йому зауваження. У цьому ж судовому процесі досліджувалися письмові матеріали кримінального провадження, які він оголошував особисто.
ОСОБА_3 неодноразово роз`яснювались його права та обов`язки у статусі обвинуваченого, зокрема його право на захист та можливість забезпечити йому з боку сторони обвинувачення право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, проте клопотань, заяв про зміну адвоката або залучення будь-якого іншого адвоката від ОСОБА_3 не надходило.
Фактів недопущення захисника до ОСОБА_3 не було, усі слідчі (процесуальні) дії здійснювались за участі адвоката.
Допитаний як свідок старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 пояснив, що ним у складі групи слідчих (де його було визначено старшим групи слідчих) здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001700 (об`єднано з кримінальними провадженнями № 0001883, № 0001949, № 0000005, № 0000006, № 0000007 розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_10 , розбійного нападу на незакінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_12 .
У ході досудового розслідування було встановлено особу, причетну до вчинення вказаних злочинів, якою виявився ОСОБА_3 , якому було повідомлено про підзору у вчиненні вказаних злочинів.
У подальшому, а саме 20.01.2017 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187; п. 4, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 2 ст. 187; ч. 3 ст. 15, п. 6, 13, ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 2, п. 6, п. 13 ст. 115 КК України було скеровано до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області для розгляду по суті.
Під час досудового розслідування ОСОБА_3 було роз`яснено його права та обов`язки та йому було залучено захисника ОСОБА_14 , яка брала участь у всіх слідчих та процесуальних діях, котрі потребували участі ОСОБА_3 .
Будь-яких зауважень, скарг на адвоката ОСОБА_14 у ході досудового розслідування кримінального провадження до моменту направлення обвинувального акту до суду від ОСОБА_3 не надходило. Навпаки, ОСОБА_3 виявляв згоду у залученні адвоката ОСОБА_14 до всіх процесуальних дій за його участі.
Згідно інформації Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, у липні 2017 року відбувалось два засідання по справі ОСОБА_3 , а саме 03.07.2018 та 26.07.2018.
У судовому засіданні 03.07.2018 розгляд справи продовжено на стадії дослідження доказів.
Вивченням журналу судового засідання за 03.07.2018 встановлено, що в судовому засіданні брали участь головуючий суддя ОСОБА_15 ; секретар ОСОБА_16 ; присяжні ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; запасні присяжні ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_14 .
Час початку запису о 14.11 год., закінчення о 16.24 год. У ході судового засідання оглядались матеріали наглядового провадження (том №6), зафіксовано зауваження ОСОБА_3 , вирішувалось питання про продовження строку дії запобіжного заходу (оголошено перерву до 26.07.2018).
Вивченням долучених копій матеріалів кримінального провадження №0001700 від 07.07.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 встановлено, що 16.08.2016 слідчим було винесено постанову про доручення призначення захисника; 16.08.2016 було надано доручення адвокату ОСОБА_14 на захист ОСОБА_3 ; 16.08.2016 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру (зафіксовано відмову ОСОБА_3 від отримання повідомлення про підозру); 12.09.2016 ОСОБА_3 було повідомлено про нову підозру (наявний підпис адвоката ОСОБА_14 про отримання копії).
Також установлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, а саме: вироком Київського обласного суду за ч. 2 ст. 89, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі; 05.12.2003 апеляційним судом Волинської області та 15.06.2004 судовою палатою з кримінальних справ Верховного суду України за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 27.04.2004 апеляційним судом Рівненської області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.
Свідчення ОСОБА_3 не співпадають зі свідченнями інших учасників кримінального провадження та не знаходять свого об`єктивного підтвердження іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні, а тому фактично є способом захисту від висунутих йому обвинувачень.
Аналізом положень кримінального кодексу щодо статті 374 КК України встановлено, що за цією статтею передбачена відповідальність за недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого, підсудного на захист, вчинене особою, яка провадить дізнання, слідчим, прокурором або суддею.
За частиною 2 статті 374 КК України передбачена відповідальність за ті самі дії, які призвели до засудження невинної у вчиненні злочину особи, або вчинені за попередньою змовою групою осіб, або такі, що спричинили інші тяжкі наслідки.
Об`єктивна сторона злочину досліджуваного злочину полягає у:
1) недопущенні чи ненаданні своєчасно захисника;
2) іншому грубому порушенні права потерпілого на захист.
Суб`єкт досліджуваного злочину спеціальний ним може бути особа, яка провадить дізнання, слідчий, прокурор або суддя.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
Недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого, підсудного на захист, які призвели до засудження невинної у вчиненні злочину особи, є обтяжуючою обставиною за умови, що дії винної особи безпосередньо призвели до зазначених наслідків.
Поняття інших тяжких наслідків є оціночним: їх наявність встановлюється судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. До таких наслідків можна віднести, зокрема, самогубство чи замах на нього, тяжке захворювання потерпілого тощо.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України слідчим правомірно була винесена постанова від 27.10.2020 року про закриття кримінального провадження відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та послідовними.

Незгода скаржника з прийнятою слідчим постановою про закриття кримінального провадження з наведених у скарзі міркувань не є підставою для її скасування.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставин кримінального провадження, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 62, 126, 129 Конституції України, ст. 374 КК України, ст. ст. 2, 3, 7, 9, 10, 22, 28, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 368, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 27.10.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 03.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 374 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 11.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1