Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/616/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2020, про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
За участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

Представника потерпілих ОСОБА_22

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 05 березня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України;

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України;

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України;

ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2020, задоволено частково клопотання захисників обвинувачених про закриття кримінального провадження та звільнено:

ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України;

ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України;

ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України;

ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України - на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 05 березня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за ст. 205 КК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, які є аналогічними за своїм змістом та вимогами, в яких просять скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2020 року і призначити новий розгляд справи у судді першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог процесуального законодавства.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог процесуального закону.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що з обвинувального акту вбачається, що інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення вчинені в період з січня 2003 року по грудень 2004 року і таким чином минуло більше 15 років з моменту вчинення злочинів (а.с. 68).

Дане формулювання терміну обчислення терміну тривалості кримінальних правопорушень відносно обвинувачених є умисним порушенням процесуального закону, враховуючи, що на час вчинення кримінальних правопорушень і початок провадження досудового слідства діяв КПК України в редакції 1961 року(із змінами).

За таких підстав суд першої інстанції зобов`язаний в мотивувальній частині зазначити процесуальний документ про початок досудового слідства, на підставі яких доказів визначено вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення (злочинів) тривалість досудового слідства, але даної правової оцінки судом першої інстанції не було здійснено.

Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (частина третя статті 28 КПК).

Строки розгляду справи не можуть вважатися розумними, якщо їх порушено через зайнятість судді в іншому процесі, призначення судових засідань із великими інтервалами, затягування з передачею справи з одного суду до іншого у встановлених законом випадках, безпідставне задоволення необґрунтованих клопотань учасників процесу, що спричинило відкладення розгляду справи на тривалий час, відкладення справи через її неналежну підготовку до судового розгляду, невжиття заходів щодо недопущення недобросовісної поведінки учасників справи тощо, оскільки наведені причини свідчать про низький рівень організації судочинства та безвідповідальне ставлення до виконання своїх обов`язків.

В оскаржуваній хвалі на аркушах 67 та 68 надано коротку хронологію строків розгляду справи починаючи з направлення останньої 08.12.2015 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда, а саме: після двох років фактичного не розгляду справи останню ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області справу направлено для розгляду до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області де ухвалою від 18.07.2017 року справу призначено до підготовчого судового засідання на 26.07.2017 року.

Після призначення справи до розгляду було розпочато судову тяганину що призвело розгляд справи згідно ухвали суду 28.12.2018 року, тобто, біля двох років справа не була розглянута в Ленінському районному суді м. Кіровограда, а потім півтора року не розглядалася в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області. Фактично при розгляді кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000089 було грубо порушені статті 2 та 28 КПК України.

Апелянти вважають, що викладені обставини вирішення питання про наявність умов зазначених в статі 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності є безпідставними, штучними.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілих та їх представника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, думку обвинувачених та їх захисників, які просили відмовити у задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги потерпілих не підлягають задоволенню виходячи з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з апеляційних скарг потерпілих, рішення суду першої інстанції в частині закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України на підстві п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, не оскаржується, а тому колегія суддів не входить в обговорення правильності висновків суду. Та вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 05 березня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за ст. 205 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Застосування вказаних положень кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для суду є обов`язковими. Тобто, положення ст. 49 КК України мають імперативний характер та у разі встановлення судом закінчення цього строку безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).
У відповідності до вимог ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі вимог ст. 288 ч.3 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів, встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Доводи апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо істотного порушення вимог процесуального закону під час прийняття рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цих підстав, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності є закінчення встановлених ч.1 ст. 49 та ст.106 КК строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ст. 219 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

При цьому, як убачається з матеріалів кримінального провадження, злочини у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вчинені у період з січня 2003 року по грудень 2004 року.

Санкцією ч.2 ст.366 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, отже в силу ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно з санкцією ч.5 ст.191 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, тобто відповідно до положень ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Також, відповідно до санкції ст. 219 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Таким чином, враховуючи те, що злочини у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були вчинені з січня 2003 року по грудень 2004 року, а клопотання про їх звільнення від кримінальної відповідальності надійшли до суду після спливу 15 років з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув клопотання та прийняв відповідне рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закрив на цій підставі кримінальне провадження.

Крім того, колегія суддів відмічає, що судом першої інстанції, роз`яснено обвинуваченим наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності та закриття кримінального провадження, в тому числі і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності не має реабілітуючого характеру.

При цьому, суд першої інстанції з`ясував думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, та за згодою обвинувачених розглянув питання про звільнення їх від кримінальної відповідальності.

Таким чином, з кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, встановивши наявність усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та отримавши згоду обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на звільнення їх від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрив кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Одночасно матеріали справи не містять у собі відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України будь-яким чином призупинявся або переривався.

Апеляційні доводи потерпілих про тривалість досудового слідства по кримінальному провадженню, тривалий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів вважає слушними. Проте, дана обставина не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення та не є визначеною законом підставою для його скасування. Крім того, апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо продовження строків визначених ст. 49 КК України.

Щодо тверджень потерпілих про те, що суд першої інстанції зобов`язаний в мотивувальній частині рішення зазначити процесуальний документ про початок досудового слідства, та на підставі яких доказів визначено вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 49 КК України, початком перебігу строку, по закінченню якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, є день вчинення нею злочину, а не початок досудового розслідування. Також, необхідність перевірки доказів у підтвердження винуватості особи у вчиненні злочину має місце лише у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав.

Проте, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції чітко вказав у чому саме обвинувачувалися ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також зазначив у мотивувальній частині судового рішення підстави і мотиви звільнення останніх від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 49 КК України та розглянув клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, невідкладно з прийняттям рішення, що виключало будь-яке провадження по справі.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2020, про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_23