Провадження № 1-кп/537/102/2020
Справа № 536/155/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області клопотання прокурора по кримінальному провадженню №0000885 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, місце проживання у встановленому законом порядку не зареєстровано, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 ч.3 КК України,-
встановив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000885 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.
16.12.2020 року до суду надійшло клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, ризики, які були наявні при обранні та при продовженні міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого наразі продовжують своє існування, зокрема, у виді переховування обвинуваченого від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, а також враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого злочину. Вважає неможливим застосувати відносно обвинуваченого інші більш м`які запобіжні заходи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень п 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, так зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Головуючий по справі суддя ОСОБА_6 та член колегії суддя ОСОБА_7 перебувають на лікарняних, а тому, суддею Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 здійснюється розгляд даного клопотання.
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та висловив думку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати та не зменшились. Прохав суд врахувати, що обвинуваченому в разі визнання його винуватим загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження тримання обвинуваченого під вартою, з тих підстав, що жоден з ризиків вказаних прокурором не доведений, обвинувачення необґрунтоване, прохав застосувати інший більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, підтримавши думку захисника.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд встановив наступне.
Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Судом встановлено, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому за ухвалами суду продовжувався та закінчує свою дію 27 грудня 2020 року.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як вбачається із змісту ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.02.2020 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд оцінивши в сукупності надані докази, доводи прокурора, на обґрунтування клопотання, доводи обвинуваченого та його захисника, прийшов до висновку про доведеність наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, так як останній не має постійного місця проживання, не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства до потерпілого та може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому, суд оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі і обставини, що вказані у пп. 1 11 ст. 178 КПК України, прийшов до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Оскільки по справі всі докази, з об`єктивних причин, судом ще не досліджено, потерпілого повторно не допитано, тож обставини, що стали підставою для застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, а саме такі ризики як переховування обвинуваченого від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, при цьому суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому суд приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване та слід продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 діб.
Відповідно до ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Суд, при постановленні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства до потерпілого, тож суд вважає що підстав для визначення застави у даному кримінальному провадженні не вбачається.
Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, спростовують доводи захисту про зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає до задоволення, а тому слід продовжити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, тобто до 15 лютого 2021 року до 24.00 год. включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.
Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 22.12.2020 року о 15.00 год.