ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2633/20 Справа № 337/3841/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року, було продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 строком на 60 днів, до 23 серпня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що на теперішній час підстави, які були враховані при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії, не змінилися, на даний час не зменшилися ризики, визначені ст.177 КПК України. Суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Обвинувачена на теперішній час судом не допитана, не проведено повторний допит свідка за клопотанням обвинуваченої та додатковий допит потерпілої. ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання, однак не працевлаштована, утриманців не має, а відтак продовжують існувати підстави вважати, що усвідомлюючи можливе покарання, з метою його уникнення, вона може переховуватися від суду. Суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачена ОСОБА_8 не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підстави викладені у клопотання прокурора є формальними та надуманими.
На думку апелянта, суд не врахував дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, повнолітніх дітей та онуків, раніше ОСОБА_8 ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про недоведеність необхідності продовження саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, і наявність підстав для застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними і необґрунтованими.
Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачена може переховуватися від суду, тому що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі строком від 7 до 15 років, а також обвинувачена не працює, утриманців не має, та продовжує тривати розгляд кримінального провадження, тому обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може переховуватись від суду.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, та продовжує тривати судовий розгляд, а тому встановлений ризик за п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати.
Посилання обвинуваченої на те, що відсутні докази її вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенню не є слушним, так як встановлення вини обвинуваченої не є предметом апеляційного перегляду в межах постановленої ухвали, яка оскаржується, оскільки встановлення наявності чи відсутності вини відбувається за вироком суду.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Твердження обвинуваченої про довготривалий розгляд кримінального провадження щодо неї є необґрунтованим, оскільки відповідно до ухвали суду обвинувачена на теперішній час ще не допитана, також нею заявлено клопотання про повторний допит свідків, додатковий допит потерпілої, що свідчить про те, що розгляд кримінального провадження ще триває, а також продовжує існувати встановлений судом ризик.
Доводи про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , на строк 60 днів до 23 серпня 2020 року включно, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4