Провадження №: 1-кп/755/1323/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у межах кримінального провадження №0003128 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Із Київської місцевої прокуратури №4 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України та додані до нього документи, які ухвалою судді призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотав про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, захисник просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, обвинувачений поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право змінити заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Вирішуючи питання, про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Як вбачається з обвинувальних актів, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами, санкція ч.3 ст.289 КК України, передбачає покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майнв. Згідно ст.178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачуються та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Крім того, відповідно до ст.183 КПК України, обвинуваченому слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 191, 314-316, 334, 335 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гянджа, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації та проживання в Україні, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Встановити строк тримання ОСОБА_3 під вартою на час розгляду справи в суді строком, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 11 жовтня 2020 року, включно.
Визначити розмір застави ОСОБА_3 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків передбачених КПК України у виді 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 315 300 /триста п`ятнадцять тисяч триста/ гривень 00 копійок.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду обов`язків - не більше двох місяців з моменту внесення обвинуваченими, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: