Справа № 751/558/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/543/20
Категорія - ч.3 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000354 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимого, останній раз 18.02.2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; 05.03.2019 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 20 днів;

засуджений за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання з 17 квітня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу обрано у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , неодружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше судимий:

- 12.01.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 03.04.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців; 25.11.2016 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 11 днів;

засуджений за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь держави по 628 грн. процесуальних витрат з кожного.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 12 січня 2020 року, близько 18.00 год., ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи їх спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, діючи умисно, повторно, прибули до господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 за допомогою ОСОБА_8 , який підсадив його, перелізши через паркан, проник на територію вказаного домогосподарства, при цьому ОСОБА_8 залишився біля паркану зі сторони вулиці, очікуючи передачі ОСОБА_10 викраденого майна. Знаходячись на території вказаного господарства, ОСОБА_10 протиправно заволодів котушкою чорного кольору для шлангу зі шлангом для поливу зеленого кольору довжиною 28 м та підніс вказане майно до паркану для передачі ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_10 , протиправно передавши зазначене майно ОСОБА_8 , та сам ОСОБА_8 були виявлені потерпілою ОСОБА_12 , яка звернула увагу обвинувачених на себе. Проте, незважаючи на оклики останньої, ОСОБА_10 відкрито для неї переліз через паркан та разом з ОСОБА_8 , який відкрито для потерпілої протиправно утримував вказане майно при собі, залишили зазначене домогосподарство, та відкрито заволоділи вищевказаним майном, чим заподіяли ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 722,19 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування скарги послався на відсутність доказів попередньої змови між ним та обвинуваченим ОСОБА_10 . А також вказав на суворість призначеного йому покарання.

Вирок щодо ОСОБА_10 ніким з учасників процесу не оспорюється.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Допитаний у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 категорично заперечив попередню змову між ним і ОСОБА_10 на викрадення майна ОСОБА_12 . Пояснив, що 12.01.2020 року, ввечері, ОСОБА_10 переліз через паркан до господарства потерпілої і сказав йому чекати. Через деякий час він переліз назад, кинув котушку зі шлангом на землю. Можливо ОСОБА_12 і кричала їм услід, але ОСОБА_8 цього не чув, так як вони з вказаним майном швидко пішли звідти. Цього ж дня котушку та шланг він подарував своєму товаришу на день народження.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Допитаний у місцевому суді обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що 12 січня 2020 року йшов разом з ОСОБА_8 до нього додому. Він побачив, що в чужому домогосподарстві лежить котушка із шлангом. На території подвір`я горіло світло. Він переліз через паркан до домогосподарства і забрав її. Передав котушку ОСОБА_8 . В цей час з будинку вийшла потерпіла, почала кричати, але вони не звертали уваги та пішли. Зазначив, що через паркан перелазив сам, а ОСОБА_8 стояв на вулиці, про крадіжку вони не домовлялися. Котушка зі шлангом залишилась у ОСОБА_8 вдома. Останній потім віддав її знайомому.

Потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні місцевого суду показала, що 12 січня 2020 року, близько 18-00 год., вона з дітьми була на кухні, коли почула гуркіт у дворі, подивилась у вікно і побачила у дворі невідомого чоловіка. Вона закрила дітей у кімнаті і вибігла у двір, де побачила, як ОСОБА_10 уже передає котушку зі шлангом ОСОБА_8 та перелазить через паркан. Останній стояв за парканом і чекав. Вона почала кричати, обвинувачені почули її. Проте вони жодним чином не реагували на неї і діяли спокійно. ОСОБА_10 перебував на території подвір`я, а ОСОБА_8 - на вулиці за парканом. У подальшому майно їй повернули.

Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції показав, що у січні 2020 року, близько 22.00 год., він зустрів ОСОБА_14 , в якого придбав шланг з котушкою за 50 грн. Дані речі обвинувачений спочатку пропонував йому, як подарунок на день народження, але він не погодився і сказав, що краще заплатить. У подальшому вказане майно у нього вилучили працівники поліції.

Окрім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої ОСОБА_12 від 15.01.2020 року по факту крадіжки котушки зі шлангом (а.к.п.91);

- протоколом огляду місця події від 15.01.2020 року, згідно якого було оглянуто подвір`я АДРЕСА_3 , де було здійснено крадіжку, на території подвір`я розташована камера відеоспостереження (а.к.п.93-98);

- дослідженим відеозаписом з камери спостереження, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , згідно до якого ОСОБА_10 перелазив через паркан, при цьому йому допомагав ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_10 забрав з подвір`я котушку зі шлангом та передав через паркан ОСОБА_15 . Потім з будинку вийшла потерпіла ОСОБА_12 та почала кричати обвинуваченим, щоб повернули викрадене, але вони не звернули уваги та побігли (а.к.п.108);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2020 року, згідно до якого потерпіла ОСОБА_12 упізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , який 12.01.2020 року, близько 18.00 год., перебував біля будинку АДРЕСА_3 , разом з чоловіком, який переліз через паркан до подвір`я і викрав котушку зі шлангом для поливу (а.к.п.99-102);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2020 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого ОСОБА_10 , який 12.01.2020 року, близько 18.00 год., переліз через паркан до подвір`я АДРЕСА_3 , звідки вкрав котушку зі шлангом для поливу (а.к.п.103-106);

- заявою свідка ОСОБА_13 від 16.01.2020 року, який добровільно видав слідчому котушку зі шлангом для поливу, який придбав 12.01.2020 року у невідомого чоловіка за 50 грн. (а.к.п.109);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , який 12.01.2020 року, близько 21.30 год., продав йому котушку зі шлангом для поливу за 50 грн. (а.к.п.110-112);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2020 року за участю ОСОБА_12 , у ході якого потерпіла, в присутності понятих, показала вікно, з якого вона побачила невідомого чоловіка у дворі; місце, де вона зупинилась на подвір`ї, коли вибігла із будинку; а також місце, де знаходився чоловік з котушкою, а потім перелазив через паркан; а також показала місце на вулиці за парканом, де знаходився інший чоловік і напрямок їх руху (а.к.п.114-120);

- висновком експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи №439/440/20-24 від 23.01.2020 року, яким визначено, що вартість котушки для шлангу з урахуванням зносу станом на 12.01.2020 складає 485,45 грн.; вартість наданого на дослідження шлангу для поливу з урахуванням зносу станом на 12.01.2020 року складає 236,74 грн. (а.к.п.122-125);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2020 року за участю ОСОБА_10 , у ході якого обвинувачений, в присутності понятих, показав приватний будинок АДРЕСА_3 , де було вчинено злочин, а також місце де знаходилась котушка з шлангом, яку він вкрав; паркан та місце, де він передав котушку ОСОБА_8 , механізм її передачі (а.к.п.127-131);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2020 року за участю ОСОБА_8 , в ході якого останній, у присутності понятих, показав приватний будинок АДРЕСА_3 де було вчинено злочин та місце біля паркану, де перелазив ОСОБА_10 та передавав йому котушку зі шлангом, а також місце на подвір`ї де вона знаходилась, яку він бачив із паркану, механізм передачі ОСОБА_10 йому котушки (а.к.п.133-138).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на відсутність доказів попереднього зговору між ним та обвинуваченим ОСОБА_10 на вчинення відкритого заволодіння майном потерпілої, спростовується наступним.

Відповідно до ч.2 ст.28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно чинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

З пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Домовитись про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Тобто, ця домовленість можлива на стадії до готування кримінального правопорушення, а також у процесі замаху на кримінальне правопорушення.

Як випливає із ч.2 ст.28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення кримінального правопорушення (узгодження об`єкта кримінального правопорушення, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Учасники вчинення кримінального правопорушення такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.

Так, місцевим судом було встановлено факт попередньої змови між обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на відкрите викрадення майна потерпілої.

При цьому, вказане підтверджується відеозаписом з камери відео спостереження, встановленої у господарстві потерпілої ОСОБА_12 , згідно до якого обвинувачений ОСОБА_10 перелазив через паркан, при цьому йому допомагав ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_10 викрав з подвір`я котушку зі шлангом та передав через паркан ОСОБА_15 . Потім з будинку вийшла потерпіла та почала кричати обвинуваченим, щоб повернули викрадене, але вони не звернули уваги та побігли.

Обставини відкритого викладення майна ОСОБА_12 також підтверджується поясненнями останньої. До того ж потерпіла не мала підстав для обмови обвинувачених, її показання повністю узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про доведеність саме попередньої змови між обвинуваченими на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки, свідчить про його бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, або намагання пом`якшити свою відповідальність.

Відтак, указану апелянтом версію подій колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу суворості призначеного йому покарання не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; із врахуванням думки потерпілої щодо міри покарання, а також висновку органу пробації; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.186 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, усі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2020 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4