Справа № 369/9561/20
Провадження №1-кс/369/1972/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002334 від 11.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження № 0002334 від 11.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.05.2020 року близько 23.00 год. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин із своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході сварки, предметом схожим на ніж, який тримав в правій руці, наніс удари в шию потерпілої ОСОБА_7 . Окрім цього, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 перебувала у свідомості, предметом схожим на ніж, який тримав в правій руці, здійснив дії по видаленню її внутрішніх органів, а саме розрізав грудну клітку та видалив частину легенів, чим завдавав їй особливих фізичних страждань та нестерпного болю. Після чого, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 ще жива, ОСОБА_4 умисно предметом схожим на ніж, який тримав у правій руці, відокремив голову від тулуба. В результаті цього, від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 померла на місці вчинення злочину.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 403 від 11.05.2020 смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок різаних та колото-різаних ран шиї, крововтрати.

11.05.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.05.2020 ОСОБА_4 , слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

12.05.2020 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Арештному домі ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 09.07.2020 (включно).

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. До ОСОБА_4 застосовувалися примусові заходи медичного характеру на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2014 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема - протоколом огляду місця події від 11.05.2020, протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку 208 КПК України від 11.05.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та іншими доказами в своїй сукупності.

Постановою виконуючого обов`язки керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області від 30.06. 2020 року строк досудового розслідування у кримаінальному провадженні за №0002334 від 11.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено до трьох місяців та визначено новий строк досудового розслідування до 11.08. 2020 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 08.07. 2020 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під варто до трьох місяців, тобто до 07.08. 2020 (включно).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в продовженні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, підозрюваний може намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Так, підозрюваний немає місця роботи та законного джерела доходів, немає на утриманні дітей чи осіб похилого віку, неодружений, вчинив злочин щодо матері похилого віку, тобто немає міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

З урахуванням обставин злочину, способу його вчинення, а також враховуючи те, що підозрюваний особисто знайомий зі свідками, наразі існує можливість того, що підозрюваний, може незаконно впливати на свідків, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Враховуючи, що підозрюваний немає місця роботи та законного джерела доходів, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі задля власного збагачення.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі зміни до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримісячний строк досудового розслідування закінчується 11.08.2020, строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 07.08.2020. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно час для того, щоб завершити призначені судові експертизи та витребувати висновки, а саме судово-медичних експертиз, молекулярно-генетичних експертиз та психіатричної експертизи; виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що поведінка ОСОБА_4 викликає сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності, у зв`язку з чим виникли підстави щодо визначення психічного стану підозрюваного. Так, 20.05.2020 підозрюваного ОСОБА_4 направлено до комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» смт. Глеваха Васильківського району Київської області для приведення амбулаторної комплексної судова психіатрично-наркологічної експертизи.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 243 від 20.05.2020, в рамках амбулаторної судово-психіатричної експертизи відповісти на питання, поставлені перед експертами, не виявляється можливим. Для уточнення наявності та глибини психічних розладів у ОСОБА_4 та визначення його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними необхідно проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 КПК України, у строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилося можливим, а їх результати матимуть важливе значення для здійснення доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спливає 09.07.2020 і останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та є реальними, тому підстав для скасування чи зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який немає.

Підозрюваний ОСОБА_4 щодо продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно нього, не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 , не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Прокурор під час судового засідання вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Суд, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, протокол огляду місця події, висновки експертиз, пояснення свідків, свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. Також підозрюваний не заперечував своєї причетності до інкримінованих йому подій.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В даному випадку, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи вищезазначені ризики з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний є неповнолітнім, не має джерел доходів, не має власного житла, стан здоров`я задовільний, характеризується задовільно.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Відповідно до статті 199 КПК України порядок продовження строку тримання під вартою.
1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).
Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 року «Слідчий суддя, суд повинен пам`ятати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії"). Реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України").» Таким чином, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 у зухвалий спосіб вчинення інкримінованого йому злочину, в тому числі завдання підозрюваній колото-різаних поранень, наніс удари в шию потерпілої ОСОБА_7 . Окрім цього, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 перебувала у свідомості, предметом схожим на ніж, який тримав в правій руці, здійснив дії по видаленню її внутрішніх органів, а саме розрізав грудну клітку та видалив частину легенів, чим завдавав їй особливих фізичних страждань та нестерпного болю. Після чого, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 ще жива, ОСОБА_4 умисно предметом схожим на ніж, який тримав у правій руці, відокремив голову від тулуба. В результаті цього, від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 померла на місці вчинення злочину., суд вважає неможливим застосування альтеративних запобіжних заходів.
Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючих обставин, ОСОБА_11 необхідно продовжити строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до п`яти місяців, до 04.10.2020 року (включно), який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002334 від 11.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, в межах строку досудового розслідування до п"яти місяців, а саме до 04 жовтня 2020 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 10.08.2020 року.