Справа № 357/3051/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ТОВ «БлоцернківЛит» ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, обвинувальний акт з угодою про примирення (кримінальне провадження № 0000911) за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Турмасово, Мічурінського р- ну, Тамбовської області, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, з середньою- спеціальною освітою, розлученого, проживаючого за рахунок надання послуг з ремонтних робіт, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16 лютого 2020 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території ТОВ «БілоцерківЛит», що розташований по вулиці Фастівська, 23 в м. Біла Церква, де умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу викрав кабель 5x4 ВВГ, розміром 12м, вартістю 602 гривень 76 копійки, кабель 5x10, розміром 14м, вартістю 1582 гривень 56 копійки, кабель КГ 3*50+1*25, розміром 15м, вартістю 8100 гривень 30 копійки, що належали ТОВ «БілоцерківЛит».

Після цього ОСОБА_5 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «БілоцерківЛит» майнової шкоди на загальну суму 10 285 гривень 62 копійки.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Між сторонами кримінального провадження представником потерпілогоТОВ «БілоцерківЛит» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення від 17 серпня 2020 року, яку подано під час виконання вимог ст. 314 КПК України. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт розмірі 100 годин.
В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до кримінального проступку, а отже угода відповідає вимогам закону.
При вирішенні питання про затвердження угоди суд також керується вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Прокурором будь-яких клопотань з цього приводу не заявлено.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Представнику потерпілого ОСОБА_4 відповідно до умов угоди роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді громадських робіт, який передбачено в санкціях ч. 1 статті 185 КК України як в редакції Закону від 04.06.2009 року так і в редакції Закону від 22.11.2018 року однакового розміру.
За таких обставин суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, і зокрема позицію прокурора, що пред`явленого обвинувачення, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 17 серпня 2020 року про примирення, між сторонами судового провадження представником потерпілогоТОВ «БілоцерківЛит» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовано.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Речовий доказ: диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження, алюмінієвий дріт загальною довжиною 7,42 см та мідний дріт загальною довжиною 102,34 см вваж ти повернутими потерпілому.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженій, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1