Справа №295/3716/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001312 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єсеник Чеської Республіки, громадянина України, неодруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

представників

потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9

особи, щодо якої

передбачається застосування

примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

в с т а н о в и в :

Згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 19.02.2016 близько 22 год.05 хв. перебував біля під`їзду № 4 будинку № 6, що по вул. Каретній в м. Житомирі, де помітив автомобіль марки «SKODA» моделі «Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Житомирському автомобільно-дорожньому коледжу Національного транспортного університету.

У цей день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_6 підійшов до передньої частини вищевказаного автомобіля марки «SKODA» моделі «Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за вказаною адресою та з невстановленої слідством ємкості, із невстановленою легкозаймистою сумішшю, облив вищевказаний автомобіль, після чого кинув на місце пролитої легкозаймистої суміші передньої частини автомобіля сірник, в результаті чого сталося загоряння, що призвело до виникнення пожежі і подальшого пошкодження автомобіля, після чого ОСОБА_6 місце вчинення суспільно небезпечного діяння залишив.

В результаті суспільно небезпечних дій ОСОБА_6 спричинив Житомирському автомобільно-дорожньому коледжу Національного транспортного університету матеріальної шкоди на загальну суму 193190 грн.

Досудовим розслідуванням суспільно небезпечні дії ОСОБА_6 , які виразилися в пошкодженні чужого майна, шляхом підпалу, кваліфікуються за ч.2 ст. 194 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вчинення суспільно небезпечного діяння та цивільний позов не визнав, користуючись ст. 63 Конституції України відмовився від дачі пояснень. Під час судових дебатів зазначив, що 19.02.2016 не був за адресою зазначеною у клопотанні не був та автомобіль не підпалював.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами цим Кодексом.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод і законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Відповідно до вказаної норми Закону обов`язок доказування обставин покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні. При цьому, у цій статті не ставиться питання про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Так, на обґрунтування, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні та містяться:

В показах представника потерпілого ОСОБА_8 , який працює директором коледжу. З 2000 року знає ОСОБА_6 , з яким будь-яких конфліктів до події не було. Між ним та батьком ОСОБА_6 16.02.2016 відбувся робочий конфлікт, під час якого останній скандалив, гримав дверима та кричав «Ви мене ще не знаєте, я Вам покажу». 19.02.2016 приїхав додому, мав ще їхати на роботу, однак підвищився тиск і він залишився вдома, а автомобіль залишився на площадці перед будинком. Вночі автомобіль був підпалений. З урахуванням погроз, висловлених ОСОБА_12 , оскільки ворогів немає, вирішив, що автомобіль підпалив його син ОСОБА_6 , який раніше здійснював підпали. Йому було відомо, що ОСОБА_13 знаходився у Львові.

Показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 19.02.2016 був вдома та близько 21 год. 30 хв. вийшов на балкон палити і побачив, що до автомобіля підійшов чоловік, останній був у світло-бежевій куртці, з капюшоном на голові. Вказаний чоловік покрутившись біля автомобіля, щось дістав з-за пазухи та почав поливати автомобіль, у зв`язку з цим він крикнув до чоловіка, а останній запалив сірник та кинув на автомобіль і втік. Коли спалахнув автомобіль він розгледів, що чоловік середнього зросту, продовгуватий ніс, світле волосся, яке виглядало з капюшону з лоба та скронь, обличчя овальне, небрите, бороди і вус не було, був одягнений у спортивні штани чорного кольору, світлу куртку ближче до бежевого кольору з капюшоном. Під час досудового розслідування йому надавалися для впізнання фото, на яких впізнав чоловіка, який підпалив автомобіль. Також зазначив, що того дня святкував день народження та вживав алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_15 показав, що працює водієм директора коледжу і напередодні пожежі автомобіль залишився у дворі дому де живе директор. Вночі дізнався, що автомобіль підпалили, очевидцем події він не був.

Свідок ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_6 знав як студента коледжу. Його батько працював завгоспом у коледжі. 16.02.2016 він перебував у кабінеті директора, куди також зайшов ОСОБА_12 , і між останнім та директором відбулася сварка по робочих питаннях. Він намагався заспокоїти ОСОБА_12 , а останній промовив «що розмову ще не закінчено» та сильно стукнувши дверима залишив кабінет директора.

Свідок ОСОБА_17 показала, що працює секретарем ОСОБА_8 , точної дати не пам`ятає у лютому 2016 ОСОБА_12 прийшов до кабінету директора та через двері вона почула розмову на підвищених тонах, навіть крик, але з приводу чого вона не чула. В послідуючому з кабінету вибіг ОСОБА_12 зі словами «я йому ще покажу, він допляшиться», висловлювався також нецензурно. ОСОБА_18 почав їй скаржитися на директора, а через 10 хв. знову зайшов до кабінету директору, знову чула розмову на підвищених тонах, після чого останній залишив кабінет директора та приймальну.

Також на обґрунтування клопотання суду надано витяг з ЄРДР від 20.02.2016 з правовою кваліфікацією ст. 194 ч.2 КК України (т.1 а.с.54); рапорт командира взводу БПП ОСОБА_19 , про виклик з приводу підпалу автомобіля та встановлення свідка ОСОБА_20 , який був очевидцем та вказав прикмети невідомого підпалювача сіра куртка (а.с.57); звіт про причину виникнення пожежі, яка сталася 19.02.20216, а саме підпал, оскільки був відчутний запах бензину та керосину, при цьому засоби, що могли стати знаряддям вчинення підпалу на місці пожежі виявлено не було (т.1 а.с.62-65); технічний висновок дослідно- ІНФОРМАЦІЯ_2 за яким найбільш ймовірним джерелом виникнення пожежі є занесення стороннього джерела запалювання зовні (т.1 а.с.66-70); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.07.2017 за участю свідка ОСОБА_20 , який вказав на фото під № 1, як на особу, яка 19.02.2016 підпалила автомобіль, згідно довідки під № 1 розташовано фото ОСОБА_6 (т.1 а.с.80-90); протокол проведення слідчого експерименту від 23.10.2017 де свідок ОСОБА_20 на місцевості показав, де знаходився автомобіль і показав свій балкон, на якому він знаходився у моменту підпалу (т.1 а.с.91-93).

Суд, здійснюючи судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема на основі змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, в межах клопотання, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що не доведено та не знайшло свого підтвердження в суді, що ОСОБА_6 вчинив вказане суспільно небезпечне діяння.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_12 показав, що працював завгоспом у коледжі. Між ним та директором, у присутності ОСОБА_21 , відбувалася розмова по робочих питаннях, а саме він звернувся зі службовою запискою про преміювання робочих, які провели значний об`єм роботи по запуску опалення, однак директор відмовив, у зв`язку з чим між ними і виникла розмова на підвищених тонах, трохи емоційно, міг стукнути дверима, однак погроз ніяких не висловлював. Йому від ОСОБА_21 стало відомо про підпал автомобіля директора, а через два місяці його викликали до слідчого. Зазначив, що пасинку про конфлікт з директором не розповідав, оскільки протягом декількох років з ним взагалі не спілкувався, так як ОСОБА_13 вживав наркотики та в цей період тривалий час знаходився у лікарні. Показав, що ОСОБА_13 не мав жодних конфліктів з директором, не знав де останній живе. Коли ОСОБА_13 привезли зі Львова до Житомирської лікарні, голова у останнього була поголена наголо та мав бороду до середини грудної клітки.

Про зовнішній вигляд, а саме поголена наголо голова і борода у ОСОБА_6 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 , санітар, який супроводжував ОСОБА_6 зі Львова до Житомира; законний представник ОСОБА_10 , ОСОБА_23 , лікар-психіатр, яка у 2016 році приймала на лікування ОСОБА_6 та ОСОБА_24 , який був безпосереднім лікуючим лікарем.

З переглянутого відеозапису з кабінету директора ОСОБА_8 вбачається, що до кабінету, де знаходяться два чоловіки ( ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ), заходить ще один чоловік ( ОСОБА_27 ), між якими відбувається розмова. Чоловік ( ОСОБА_27 ), що зайшов жестикулює руками, а потім виходить з кабінету, з приймальної і більше не повертається. При цьому, зазначений відеозапис не містить інформації, що розмова, яка відбувалася у кабінеті директора була почута секретарем і особами, які в цей час знаходилися у приймальній, будь-якої реакції вказаних осіб відеозапис не мстить. Також вказаний відеозапис спростовує показання свідка ОСОБА_17 , що ОСОБА_28 з нею спілкувався, а потім вдруге зайшов до кабінету директорі.

Отже, зазначений відеозапис спростовує покази свідка ОСОБА_17 , що ОСОБА_27 двічі заходив до кабінету директора, що перебуваючи у приймальній комусь скаржився, а потім знову пішов до кабінету. При цьому, відеозапис не містить даних про те, що особи, які знаходилися у приймальній, під час перебування ОСОБА_27 у кабінеті директора, якось реагували на те, що відбувається у кабінеті директора, отже, твердження свідка ОСОБА_29 про крики з кабінету також спростовано.

Опитаний свідок ОСОБА_16 спростував покази представника потерпілого ОСОБА_8 про висловлені погрози ОСОБА_12 на адресу директора. Свідок зазначив, що ОСОБА_27 уходячи сказав, "розмову ще не закінчено".

Суд приходить до висновку, що доводи сторони обвинувачення про те, що вказане суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_6 базовано лише на припущеннях представника потерпілого ОСОБА_8 , як останній пояснював у суді, що у зв`язку з конфліктом з ОСОБА_27 , висловленими погрозами та, оскільки ОСОБА_6 в минулому вже вчиняв аналогічне діяння, міг вчинити і підпал його автомобіля, показах свідка ОСОБА_14 та протоколі впізнання особи за фотознімками з участю свідка ОСОБА_14 .

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.94 КПК кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи положення статей 84, 86, 98, 99 КПК, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Згідно ч. 6 цієї статті впізнання може проводитися за фотознімками з додержанням вимог, зазначених у частині першій цієї статті, при цьому згідно ч.7 цієї статті фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення.

Суд приходить до висновку, що під час проведення даної слідчої дії не було дотримано вимог ст. 228 КПК України. Як вбачається з протоколу впізнання, на запитання слідчого про зовнішній вигляд і прикмети особи, яку має впізнавати, свідок ОСОБА_14 , незважаючи на вимоги закону, не зазначив жодної ознаки зовнішнього вигляду або прикмети цієї особи. По-друге суд звертає увагу на те, що свідкові було пред`явлено ксерокопії фотографій осіб, які є різними за віком, які мають суттєві та різки відмінності між собою.

Крім того, під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що він розгледів, що чоловік був середнього зросту та середньої статури, продовгуватий ніс, світле волосся, яке виглядало з капюшону з лоба та скронь, обличчя овальне, небрите, бороди і вус не було, а на фото, яке впізнав ОСОБА_30 , чоловік волосся не має, голова чоловіка поголена повністю. Такі суттєві порушення при проведенні вказаної слідчої дії та суперечності в описі зовнішності особи, яка підпалила автомобіль і пред`явлена на фото для впізнання, є підставою для визнання зазначеного доказу не допустимим. Те, що під час судового розгляду вказаний свідок ствердно вказав на ОСОБА_6 , як на особу яка вчинила підпал, суд не може покласти в основу доведення вчинення останнім вказаного суспільно небезпечного діяння, так як фотознімок ОСОБА_31 , який пред`являвся свідкові під час впізнання і зовнішній вигляд ОСОБА_31 під час судового розгляду мають суттєві відмінності, а саме у його зрості, статурі та зовнішніх ознак.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні рапорта командира взводу БПП ГУНП ОСОБА_19 від 19.02.2016 (т.1 а.с.57), технічного висновку про пожежу від 30.03.2016 (т.1 а.с.66) вбачається, що встановлений свідок події ОСОБА_14 зазаначив прикмету особи сіра куртка з капюшоном, при цьому зазначені документи взагалі не містять зовнішнього опису особи, яка підпалила автомобіль.

Суд не може покласти в основу про доведеність вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , оскільки як встановлено судом свідок став очевидцем події перебуваючи на балконі, в темну пору доби, а долучена до протоколу фототаблиця не містить інформації, що вказана ділянка, де було розташовано автомобіль освітлювалася штучним освітленням вулиці, стовпи освітлення на фото відсутні. При цьому, суд також враховує, що свідок того дня святкував день народження та вживав алкогольні напої.

Також, під час судового розгляду, законний представник ОСОБА_10 показала, що фотографія ОСОБА_6 , яка пред`являлася свідкові для впізнання була виготовлена ще в 2015 році, коли її син після отримання складного лікування набрав велику вагу, а коли в 2016 році син повернувся з лікування зі ОСОБА_32 був хворобливо сильно худий, зазначені обставини також вказують на те, що ОСОБА_31 мав суттєві відмінності у пред`явленому свідкові фото та станом на лютий 2016 року. Крім цього, судом достеменно встановлено, з показів свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які ствердили, що на час прибуття ОСОБА_31 в м. Житомир зі Львова та його поміщення у березні 2016 року на лікування до Житомирської обласної психіатричної лікарні, останній мав поголену голову, довгу неохайну бороду, а свідок ОСОБА_30 під час допиту в суді, під час впізнання по фото про бороду не повідомляв, а повідомив, що у чоловіка була небритість. Поняття борода і небритість у своєму значенні мають суттєві відміності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про суперечливі та суттєві розбіжності у показах свідка ОСОБА_33 , які не доводять, що саме ОСОБА_6 вчинив зазначене суспільно небезпечне діяння.

Посилання представника потерпілого ОСОБА_34 про те, що ОСОБА_12 підбурив свого сина до підпалу автомобіля не знайшло свого підтвердження та є лише припущенням останнього. Так, під час досудового розслідування така версія не розглядалася, підозра ОСОБА_12 не оголошувалася і жодних дій на перевірку таких тверджень ОСОБА_34 не проводилося, оскільки орган досудового розслідування визнав таку версію неприйнятною.

Крім того, зазначені твердження представника потерпілого спростовуються й показами допитаних експертів, лікарів.

Так, в судовому засіданні експерт ОСОБА_35 показала, що станом на лютий 2016 року ОСОБА_18 був неосудним, не міг керувати своїми діями та відповідати за них. Зазначила, що при проведенні експертизи ОСОБА_18 заперечував свою причетність до підпалу в м. Житомирі. Зазначила, що за станом ОСОБА_31 не мав сопереживань, замкнутий навколо своїх хворобливих переживань, при цьому був нездатний щось планувати, оскільки гострота хвороби позбавляє його такої можливості, він підвласний своїми хворобливими думками. Також зазначила, що ОСОБА_6 не страждає на піроманію, а є психічно хворою людиною і саме хвороба змушує ОСОБА_31 до бажання захиститися.

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 371 від 07.11.2017 станом на 04.03.2016 ОСОБА_6 напружений, тривожний, дратівливий, підозрілий по маячному трактує оточуюче «ви змінюєте свідомість».

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем Житомирської обласної психіатричної лікарні та в 2016 році приймала ОСОБА_31 до відділення № 17. Під час спілкування з останнім, був у свідомості, мав непродуктивне спілкування, нелогічні судження, відповіді формальні односкладові, аморфні. При цьому, ОСОБА_31 бум замкнутим, аутичним, поглинений у свої хвилювання, його стан не був спрямований на іншу особу, своїх переживань не розкривав. Також зазначила, що коли ОСОБА_31 поступив до лікарні мав велику, не стрижену неохайну бороду.

В судовому засіданні ОСОБА_24 показав, що був лікуючим лікарем ОСОБА_31 , останній мав маячні ідеї переслідування, але вони не стосувалися конкретної особи, не міг усвідомлювати і оцінити свою поведінку. Серед рідних ОСОБА_31 мав тісні зв`язки лише з матір`ю, щодо інших членів сім`ї останній ніколи не говорив. Також зазначив, що ОСОБА_13 на час лікування мав бороду.

Про те, що нас час прибуття до м. Житомира ОСОБА_18 мав поголену голову і бороду, підтвердив свідок ОСОБА_22 , який в якості санітара супроводжував останнього до м. Житомира.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_10 пояснила, що сина привезли зі Львова до Житомирської лікарні, однак прийняти відмовили, оскільки був відсутній паспорт. Син поїхав до бабусі і до госпіталізації перебував там, в цей період у сина був гіпертонічний криз і тиждень він був на постільному режимі. Потім син написав згоду на лікування та був поміщений до лікарні. Зазначила, що у сина з вітчимом багато років погані стосунки, через поведінку сина, останні не спілкувалися, не мали між собою довірливих стосунків, ніколи синові про робочі проблеми не розповідали. Зазначила, що син має зріст 1,89м. і коли приїхав зі Львова був хворобливо худий, з поголеною головою, бородою, яка закривала шию. Також зазначила, що у гардеробі сина не було куртки бежевого чи сірого кольору, син мав одну куртку чорного кольору і та без капюшона.

Також слід звернути увагу на те, що попередні інкриміновані ОСОБА_36 суспільно небезпечні діянні, їх направленість була обумовлена власною особою, через явні галюцинації, про що відображено у висновку судово-психіатричної експертизи № 124 від 08.07.2015.

Під час досудового розслідування не було здійснено дій на перевірку показань свідка ОСОБА_14 , а саме в частині того чи були у гардеробі ОСОБА_6 куртки сірого чи бежевого кольору, не вчинено дій на встановлення наявності інших доказів. Також органом досудового розслідування не перевірено покази ОСОБА_14 в частині того, що напередодні події 19.02.2016 о 05 год. ранку він бачив двох осіб, які протягом 40 хв. стояли поруч з автомобілем«SKODA». Крім цього, на той час ОСОБА_6 користувався мобільним телефоном, номер якого в 2016 році був відомий слідчому, однак жодних дій на перевірку зазначеної обставини не було вчинено. Лише під час судового розгляду 08.07.2020 прокурор заявив клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у оператора мобільного зв`язку "Лайфсел" щодо роздруківки з`єднання з наданням адреси розташування базових станцій, з яких виходив на зв`язок власник мобільного телефону ОСОБА_6 . Однак отримати необхідну інформацію не надалося можливим, у зв`язку зі спливом строку збереження зазначеної інформації.

Як наголошував вище суд доведеність вчинення супільно небезпечного діяння ОСОБА_6 стороною обвинувачення грунтувалася лише на припущеннях ОСОБА_34 та показах свідка ОСОБА_14 , інших допустимих та беззаперечних доказів суду не надано, так і не здобуто під час судового розгляду.

В численних рішеннях Верховний Суд визначав, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Судом встановлено, що дійсно 19.02.2016 року мала місце подія пошкодження майна, а самеавтомобіля марки «SKODA» моделі «Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Житомирському автомобільному дорожньому коледжу Національного транспортного університету, шляхом підпалу. Однак, в матеріалах провадження відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували вчинення зазначеного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 , при цьому суд визнав недопустимим доказом протокол про впізнання за фотознімками через відсутність конкретизації ознак, за яким проводилось впізнання та відхиляє покази свідка ОСОБА_33 , як суперечливі, а інших доказів, крім припущень, на підтвердження вчинення ОСОБА_6 вказаного суспільно небезпечного діяння суду не надано.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий учасниками судового розгляду з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що обставина, яка підлягає встановленню під час судового розгляду у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру вчинення зазначеного супільно небезпечного діянна ОСОБА_6 не доведена, також не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення у вчиненні суспільно небезпечного діяння, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд відмовляє в застосуванні примусових медичних заходів до ОСОБА_6 та закриває кримінальне провадження.

Цивільний позов Житомирського автомобільного дорожнього коледжу Національного транспортного університету залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 512, 513, 370, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Відмовити у застосуванні до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, а кримінальне провадження № 001312 від 20.02.2016 стосовно ОСОБА_6 - закрити.

Цивільний позов Житомирського автомобільного дорожнього коледжу Національного транспортного університету залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали. Копію ухвали негайно вручити особі, щодо якої розглядалося клопотання, законному представнику, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1