У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/1626/20
Провадження № 1-кс/534/405/20

29 жовтня 2020 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного володільця майна ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, погоджене прокурором (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР від 28.10.2020 за №0000582) про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому в якому порушує питання про накладення арешту на вилучений 28.10.2020 автомобіль марки «Renault» моделі 19 червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , який буде зберігатись на території майданчику для зберігання транспортних засобів ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні вул. Добровольського, 6.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована слідчим тим, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, тому має значення для досудового розслідування і може бути використаний як доказ.

За змістом внесеного клопотання, 29.10.2020 до ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській через службу 102 надійшло повідомлення про те, що 28.10.2020 близько 11 год. 20 хв., поблизу будинку № 49 по вулиці Горького в м. Горішні Плавні, відбулась ДТП, під час якої, автомобіль «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїжджу частину, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.10.2020 за №0000582 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

28.10.2020 в ході проведення огляду автомобіля «Renault» моделі 19, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 події, з механічними пошкодженнями після скоєння ДТП, автомобіль було вилучено та визнано у якості речового доказу і поміщено на майданчик тимчасового утримання на території ВП № 2 КВП ГУНП в Полтавській області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

У судове засідання слідчий не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане слідчим клопотання, при вирішення питання про задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

У судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 прохав суд під свою відповідальність повернути йому на зберігання транспортний засіб.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, з огляду на ч. 1 ст. 172 КПК України її неявка не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання убачається, що вилучене під час огляду вищевказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000582 від 19.10.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Слідчий суддя наголошує, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження лише той факт, що автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурором надано постанову від 29.10.2020 про призначення експертизи технічного стану транспортного засобу, отже накладення арешту без визначення строку його застосування не відповідає самій правовій меті застосування арешту.

Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що перебіг проведення експертизи технічного стану транспортного засобу призначеної постановою слідчого від 29.10.2020 може зайняти тривалий час.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням практики ЄСПЛ щодо права на мирне володіння майном, слідчий суддя вважає за можливе накласти на автомобіль марки «Renault» моделі 19 червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , вилучений у ході огляду місця події 28.10.2020, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу до моменту проведення експертизи технічного стану транспортного засобу призначеного постановою слідчого від 29.10.2020.

Враховуючи викладене, клопотання про арешт вилученого майна слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Renault» моделі 19 червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , вилученого під час огляду місця події 28.10.2020, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу до моменту проведення експертизи технічного стану транспортного засобу призначеного постановою слідчого від 29.10.2020.

Місцем зберігання арештованого майна визначити територію майданчику тимчасового утримання автомобілів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська області, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

У іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 15 хв. 03.11.2020.