Провадження № 1-кс/712/5217/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2020 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0003631 від 22.10.2020, старшим слідчим Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_7 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, не є депутатом, учасником ліквідації ЧАЕС, інвалідом, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий ЧВП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_7 звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на те, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених обставин ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з ОСОБА_8 , направлену на незаконне заволодіння чужим майном громадян, шляхом вчинення крадіжок та подальше обернення викраденого на власну користь.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 на належному ОСОБА_8 автомобілі марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 близько 03 год. 25 хв. 22.10.2020, пересувались по місту Черкаси та після чого зупинились поряд з багатоквартирним житловим будинком АДРЕСА_2 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , поряд з будинком № 14 по вул. Різдвяній в місті Черкаси, помітили автомобіль марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .
Підійшовши до вказаного автомобіля ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 не встановленим слідством шляхом відчинили дверцята автомобіля «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_2 та після чого відчинивши капот викрали з моторного відсіку акумуляторну батарею марки «FORSE 60», вартістю 1400 грн. та з паливного баку викрали 20 літрів бензину «А 92», загальною вартістю 451 грн. 40 коп.
Всього своїми незаконним діями ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 заподіяли матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1850 грн. 40 коп., після чого з місця вчиненого кримінального правопорушення зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.
23.10.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Причетність ОСОБА_6 до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Метою застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спробам з його боку переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Підозрюваний, який на цей час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення повторно корисливого злочину, тобто, є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а тому є ризик вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення.
Поряд із цим, ОСОБА_6 є особою, яка не має постійного джерела доходу, оскільки офіційно не працевлаштований, не має сталих соціальних та сімейних зв`язків.
Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, знаходячись на волі може незаконно впливати на інших учасників, може скоїти нові умисні злочини, з метою припинення його злочинної діяльності та забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання повністю підтримали та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні будь-які докази стосовно того, що особа може ухилятися від слідства, та може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження. Просив застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження вважає наступне.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, згідно з ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, але доказів не надано.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Слідчим та прокурором не доведено, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме наявність постійного місця проживання, неофіційно працевлаштований. Аналізуючи наведене, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 194-196, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 грудня 2020 року включно.
Строк домашнього арешту обчислювати з моменту затримання особи, тобто з 22 жовтня 2020 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово щоденно на період дії ухвали суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 .

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області для організації її виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1