справа № 208/1325/18
№ провадження 1-кс/208/12/21
УХВАЛА
Іменем України

15 січня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , начальника СД Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 , розглянув клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на автомобіль «AUDIA4»,1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , накладений Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по кримінальному провадженню № 0002105 від 14.03.2018 р.

в с т а н о в и в:

Ухвалою від 14.03.2018 року Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було накладено арешт на майно, а саме: автомобіль «AUDI A4»,1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , накладений Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по кримінальному провадженню № 0002105 від 01.10.2017 р.

Вважає, що ухвала суду від 14.03.2018 року про накладення арешту на майно є необґрунтованою та підлягає скасуванню оскільки є особою, права та інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Начальник СД Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання.

Дослідив підстави та обґрунтування заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2018 року за клопотанням слідчого було накладено арешт на майно, а саме: автомобіль «AUDI A4»,1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , накладений Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по кримінальному провадженню № 0002105 від 01.10.2017 р.

Автомобілем «AUDI A4»,1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 ОСОБА_3 користувався з 09.04.2007 року та отримав на нього страховий поліс № АК/3431295 обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З ухвали суду вбачається , що кримінальне провадження « 0002105 зареєстровано до ЄРДР 01.10.2017 р. з правовою кваліфікацією за ст..290 КК України.

18.02.2020 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 , 25.02.2020 р. ухвалою суду клопотання ОСОБА_3 залишено без задоволення, оскільки на той час проводилась експертне дослідження речового доказу. На теперішній час вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на автомобіль, оскільки на цей час вже закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності за ст..290 КК України, тому просить зняти арешт з автомобіля для захисту законних інтересів особи , права якої обмежуються.

Так, згідно до вимог аб. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу зазначене ОСОБА_5 . Будь-яких даних з приводу укладення договорів із власником майна щодо зазначеного транспортного засобу не надано. Також з боку заявника не підтверджено правовий статус власника або володільця автомобіля «Audi A4», 1995 року випуску, що є необхідним для вирішення питань в порядку ст. 174 КПК України.

Таким чином, заявником на виконання вимог даної статті не надано слідчому судді доказів та обґрунтувань, як статусу заявника власника або володільця майна, так і доказів які б спростовували обставини, що стали підставою для накладення арешту на автомобіль, свідчили б про те, що потреба в його накладенні відпала, або б давали підстави для визнання його необґрунтовано накладеним.

В цьому контексті слід зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Зважаючи на те, що досудове розслідування розпочате 01.10.2017 року та наданий час слідчим не проведено необхідного переліку слідчих дій, які б дозволили встановити особу причетну до вчинення злочину, вважаю, що мета ефективності досудового розслідування та кримінального провадження в цілому недосягнута, а встановлені слідчим суддею ризики, які стали підставою для накладення арешту на автомобіль «Audi A4», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 не відпали.

При цьому, під час вирішення клопотання по суті враховую висловлену Європейським судом з прав людини у рішенні "Бакланов проти Росії" від 9 червня 2005 року позицію щодо необхідності досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, зокрема, у сфері забезпечення непорушності права власності, та констатую, що в даному випадку накладення арешту на автомобіль є законним та виправданим, і сприятиме забезпеченню завдань кримінального провадження, визначенихст.2 КПК України.

Разом з тим, вважаю, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази по справі з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність автомобілю, на який накладено арешт, до вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатньою підставою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що заявником не доведено наявність щодо визначення його статусу відносно до транспортного засобу «Audi A4», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , а саме як власника або володільця майна, та що саме його права обмежені або порушені накладеним арештом, що на час розгляду застосуванні заходи арешту та їх підстави відпали, як і не надано будь-яких доказів, що обґрунтовують та доводять відсутність потреби в подальшому застосуванні арешту майна, беручи до уваги, що на даний час слідство у кримінальному провадженні не закінчено, зокрема, призначена та проводиться експертиза арештованого автомобілю, а тому підстав для скасування арешту не встановлено, та клопотання є таким що не узгоджується із приписами ст. 174 КПК України, та задоволенню не підлягає, -

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на автомобіль «AUDI A4»,1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , накладений Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по кримінальному провадженню № 0002105 від 14.03.2018 р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1