Провадження № 1-кп/947/543/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001478 від 02.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, в нічній час доби 02.07.2019 року по вулиці Академіка Корольова в м. Одесі (більш точний час та місце не встановлено), знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, належне ОСОБА_8 , який в цей час знаходився біля вказаного будинку.
Реалізуючи спільний злочинний намір, у той же день, 02.07.2019 року приблизно о 03:42 годин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 визначивши об`єктом свого злочинного посягання, майно належне ОСОБА_8 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, що виразилось, в тому, що ОСОБА_9 завдав удари кулаками своїх рук, по голові ОСОБА_8 , від яких останній впав на асфальтовану ділянку та отримав легкі тілесні ушкодження, тим самим позбавивши його бажання чинити опір. Після чого, ОСОБА_9 з шиї ОСОБА_8 , знав сумку чорного кольору, вартістю 200 гривень, в якій знаходились грошові кошти на загальну суму 1200 гривень, мобільний телефон Xiaomi Redmi 4A, в корпусі сірого кольору, вартістю 2500 гривень, з сім картою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_1 , на рахунку якої було 250 гривень.
Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 , з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 3060 гривень.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні свою вину не визнав у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та пояснив, що він у червні 2019 року знаходився на вулиці Академіка Корольова, 114 в м. Одесі, біля магазину «Таврія» з своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , і до них підійшов потерпілий, вони почали спілкуватися між собою та вживати спиртні напої. Потім потерпілий запропонував випити пива та пішов до магазину купити пиво, вжили ще пива, після чого потерпілий почав сперичатися з ОСОБА_13 , та висловлювався цензурною лайкою. В свою чергу він заступився за ОСОБА_13 , але потерпілий почав кидатися та сваритися з ним. Потім він наніс потерпілому удари по голові, від отриманих ударів потерпілий не падав, на спині у потерпілого був рюкзак, потерпілий також його вдарив. Потім він підняв рюкзак потерпілого з землі, щоб подивитися, чи все в рюкзаку на місті, потерпілий будь-якого дозволу на перевірку рюкзаку не надавав. З рюкзаку потерпілого він нічого не брав, просто подивився чи всі речі на місті.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 винним себе не визнав, суд вважає, що його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження і підтверджується показами потерпілого та свідків, які були допитані під час судового розгляду, стосовно часу, місця та обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а саме:
-показами потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 02.07.2019 року він пішов поповнити рахунок на мобільному телефоні, зустрів обвинуваченого, дівчину та хлопця, події відбувались приблизно о 03:00 годині на вул. Академіка Корольова в м. Одесі, вони разом вживали пиво. Потім обвинувачений захотів ще пива, а він вже не хотів купляти пиво, та його пити, тоді обвинувачений почав бити його по голові, від ударів він впав і втратив свідомість. В цей час обвинувачений підійшов та зірвав його сумку, яка була вдягнута через плече, після чого обвинувачений втік з його речами. Обвинувачений почав наносити удари після того, коли він відмовив ОСОБА_9 купляти пиво ще раз. Свідомість втратив після того коли обвинувачений зірвав сумку, чи передавав комусь він сумку не бачив. Телефон, ключі та грошові кошти, які знаходились в сумці, йому не повернули.
-показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що він в літку 2019 року з обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , потерпілим, разом вживали алкогольні напої біля магазину «Таврія», розташованого на вулиці Ак. Корольова. Потім, через деякий час обвинувачений почав просити потерпілого купити ще пива, потерпілий відмовився покупати ще спиртні напої, в свою чергу обвинувачений почав наносити удари потерпілому ОСОБА_15 в область голови, після чого потерпілий впав на землю. Обвинувачений підійшов до потерпілого взяв у нього сумку та пішов з нею, в цю мить він разом з ОСОБА_13 спілкувався на відстані приблизно трьох метрів. Коли покидали місце події потерпілий залишався на землі, а обвинувачений ОСОБА_9 з сумкою уходив в іншу сторону.

В ході судового розгляду судом дослідженні письмові докази, які підтверджують обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкриміногованого йому кримінального правопорушення, а саме:

-витягом з ЄРДР №0001478 від 02.07.2019 року;
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 02.07.2019 року;
-протоколом огляду місця події від 02.07.2019 року з фото таблицею з якого вбачається, що оглянута ділянка місцевості перед приміщенням банку по вул. Академіка Корольова, 114/1 в м. Одесі та виявлені плями бурого кольору на землі у вигляді капель;
-заявою ОСОБА_8 від 03.07.2019 року;
-протоколом огляду предмету з фото таблицею від 03.07.2019 року;
-постановою про визнання речових доказів та його передачу на зберігання від 03.07.2019 року;
-розпискою ОСОБА_8 про отримання на відповідальне зберігання майна від 03.07.2019 року;
-направленням на судово-медичне дослідження ОСОБА_16 від 02.07.2019 року;
-актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1551 від 24.07.2019 року з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: п`ять саден та два синця голови.
Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синці багряно-синюшного кольору; садна вкриті кірками темно-червоного кольору, які розташовані вище рівня оточуючої шкіри) слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3 доби до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричиненні 02.07.2019р.
Дані ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень.
-протоколом огляду місця події з фото таблицею від 03.07.2019 року;
-протоколом огляду предмету від 03.07.2019 року;
-постановою про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 03.07.2019 року;
-квитанцією про отримання на зберігання речових доказів вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 000730;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідка від 04.07.2019 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото № 3 особу на ім`я « ОСОБА_17 », який наніс йому удари в голову руками та ногами, після чого забрав сумку з його речами;
-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.07.2019 року;
-описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду з додатком диском DVD+R від 10.07.2019 року;
-протоколом огляду предмету з фото таблицею від 10.07.2019 року;
-постановою про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 10.07.2019 року;
-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.07.2019 року;
-висновок експерта № 1756 від 30.07.2019 року з якого вбачається, що він аналогічний акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1551 від 24.07.2019 року;
- звітом про оцінку мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 4A, в корпусі сірого кольору, чоловічий тканинної сумки чорного кольору (через плече), сім карти мобільного зв`язку "Київстар" з додатками;
-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2019 року;
-протоколом одночасного допиту осіб від 23.08.2019 року.
Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків по кримінальному провадження, сторона захисту та обвинувачений погодились з прокурором.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження позиція обвинуваченого, та його захисника ОСОБА_7 що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і його дії слід перекваліфікувати на ч.1 ст. 125 КК України, оскільки відео запис переглянутий в судовому засіданні не підтверджує, що обвинувачений забрав сумку у потерпілого та розпорядився нею на власний розсуд. Крім того, в показах свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_8 є розбіжності.

Так, суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_9 , що він не вчиняв грабежу відносно потерпілого ОСОБА_8 , а лише знаходячись біля магазину «Таврія» вживав алкогольні напої з потерпілим ОСОБА_8 на фоні раптово виниклого конфлікту наніс декілька ударів потерпілому в голову, будь яких речей з сумки потерпілого не брав. Зазначені покази обвинуваченого спростовуються показами потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , які в судовому засіданні послідовно, впевнено давали свої покази під присягою, відповівши на всі питання сторони обвинувачення та захисту і без будь-яких сумнівів потерпілий та свідок вказали в суді на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу яка нанесла потерпілому ОСОБА_8 декілька ударів по голові, а потім коли потерпілий впав на землю, зірвав з плеча потерпілого сумку та втік. Дані обставини також, підтверджуються відео записом з камер спостереження ТОВ «Таврія В», який був переглянутий в судовому засідання 11.06.2020 року .

Вказана позиція обвинуваченого та його захисника є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме: стабільними і послідовними показами потерпілого, свідка, дослідженими письмовими та речовими доказами, що є обґрунтованими та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.
Підстав для критичної оцінки показів потерпілого та свідка судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація потерпілого та свідка не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.
Перелічені докази в силу їх несуперечливості, свідчать про неспроможність доводів обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає, що покази обвинуваченого продиктовані його бажанням уникнути повної відповідальності за вчинене ним правопорушення та зменшення своєї вини.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом, проте достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_9 є тяжким злочином.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який вчинив корисливий злочин з застосуванням насилля, що свідчить про підвищений ступінь його суспільності небезпечності, обставини вчиненого злочину, те, що він не усвідомлює суспільну небезпеку свого діяння, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 (шість) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання 20.08.2019 року.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 20.08.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України)" до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Речовий доказ кофту сірого кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_9 .
Речовий доказ - диск з відеозаписом, зберігати при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1