612/562/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Близнюки Харківської області, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та такий що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 01.03.2002 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі,06.04.2005 року умовно-достроково звільнений з місця позбавлення волі з не відбутим терміном 7 місяців 9 днів; 21.12.2005 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 21.10.2010 року звільнений з місця позбавлення волі за відбуттям строку покарання; 04.12.2012 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 13.05.2013 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 22.08.2014 року звільнений з місця позбавлення волі за відбуттям строку покарання; 21.11.2019 року Близнюківським районним судом Харківської області, за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки; 14.09.2020 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 із застосуванням ч.1, 4 ст.71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
18.08.2020 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов до території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття вхідної металевої хвіртки, яка розташована на задній частині вищевказаного домоволодіння, проник на огороджену територію цього домоволодіння, звідки з приміщення сараю таємно викрав велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_6 .
Після цього, утримуючи при собі викрадене майно з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1390 грн.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування у вчинені ним діянні, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких йому пред`явлено обвинувачення.
Прокурор та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, судом, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, а також винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Вина обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнається судом обставиною, яка пом`якшує покарання.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочину.
Відповідно до класифікації злочину, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до тяжких злочинів.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, не працює, неодружений.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 засуджений вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 14.09.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 71 до 4 років 7 місяців позбавлення волі.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 засуджений 14.09.2020 року за вищенаведеним вироком до 4 років 7 місяців позбавлення волі, а кримінальне правопорушення, що є предметом даного судового розгляду скоїв до ухвалення зазначеного вище вироку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, застосувати принцип поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком від 14.09.2020.
Суд вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, а менш суворі види покарання будуть недостатні для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за цим кримінальним провадженням.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 вироком від 14.09.2020 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, то підстав для обрання йому запобіжного заходу за цим кримінальним провадженням суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 14.09.2020, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати відповідно до вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 14.09.2020.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3044/20 від 27.08.2020 в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп., (розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: велосипед марки «Україна» переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , повернути останній.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати, враховуючи обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 14.09.2020.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1