279/6847/19
1-в/279/372/20
У Х В А Л А
іменем України

23 липня 2020 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши подання Коростенського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про приведення у відповідність до нового закону покарання, призначеного засудженій ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання органу пробації про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII покарання, призначеного засудженій ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 засуджена вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2020 року за ст.185 ч.1 ККУ до 1 року позбавлення волі, 15 ч.2 185 ч.2 ККУ до 1 р. 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.1 КК України до покарання у виді 1 р. 6 міс. позбавлення волі, від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України звільнена з іспитовим строком 1 рік.

01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII, яким визначено альтернативні покарання за ст.185 ч.1 КК України у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту, обмеження волі.

Засуджена не заперечила проти задоволення подання, подавши письмову заяву. Прокурор проти задоволення подання письмово заперечив.

Відповідно до ст.74 ч.3 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

При цьому, слід враховувати наступне: а) якщо санкція нового закону передбачає такі види покарання, які в силу обмежень, установлених у статтях Загальної частини КК, не можуть бути застосовані до засудженого, суд не здійснює заміну призначеного покарання, а приймає рішення про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання (абз. 7 п. 8 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7); б) якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням, призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк. Однак, якщо в новій санкції передбачений як найбільш суворий такий вид покарання, від якого неможливе звільнення з випробуванням (штраф, громадські роботи чи арешт), призначена засудженому міра покарання не підлягає заміні на максимум санкції, встановленої новим законом, оскільки це погіршило б становище засудженого. Особа продовжує відбувати визначений судом іспитовий строк і має вважатися засудженою до покарання, визначеного вироком суду. І тільки у випадку виникнення підстав для направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання або призначення покарання за сукупністю суд приймає рішення про заміну призначеної вироком міри покарання максимальним розміром покарання, встановленим у санкції нового закону; в) якщо покарання призначене особі за сукупністю злочинів або вироків, а під час його відбування було пом`якшено санкцію за один із вчинених особою злочинів, суд за наявності до того підстав має відповідним чином пом`якшити покарання, призначене за цей злочин, після чого заново визначити остаточне покарання.

Оскільки засуджена ОСОБА_3 , 1957 р.н., досягла пенсійного віку, то відповідно до ст.61 ч.3 ККУ покарання у виді обмеження волі до неї застосовано бути не може. З тієї ж підстави відповідно до ст.56 ч.3, 57 ч.2 ККУ не може бути застосовано і покарання у виді громадських та виправних робіт. Застосування ж інших видів покарань штраф та арешт, призведе до погіршення становища засудженої, оскільки від відбування таких покарань особа не може бути звільнена з випробуванням.

Враховуючи вищевказане, подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.537,539 КПК України, ст.5, 74 ч.3 КК України, Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання про приведення у відповідність до нового закону покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2020 року ОСОБА_3 відмовити.

Копію ухвали направити засудженому, прокурору, органу пробації.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1
копія згідно оригіналу