Справа № 487/6800/20
Провадження № 1-кс/487/6729/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 06.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000980, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
Cлідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 06.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000980, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_5 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні резонансного тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років та конфіскацією майна. Крім того, чинним законом про кримінальну відповідальність не передбачено застосування при визначенні покарання обвинуваченим у вчиненні корупційних кримінальних правопорушень положень щодо звільнення від кримінальної відповідальності чи призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом або звільнення від відбування покарання з випробуванням за ст.ст. 45-48, 69, 75 КК України. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , враховуючи подальше накладення арешту на майно, яке відповідно до санкції у інкримінованій йому нормі кримінального законодавства підлягає конфіскації, та відсторонення його від посади за поданим слідчому судді клопотанням, може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , будучи заступником начальника сектору превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, а тому здобуті знання під час проходження служби у Національній поліції, ОСОБА_5 може використати з метою власного переховування від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Також ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що на даний час не встановлене місцезнаходження всієї суми неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, а саме одержаної 21.10.2020 ОСОБА_5 від ОСОБА_7 в розмірі 10 000 грн. У випадку обрання підозрюваному будь-якого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній сховає, знищить чи спотворить вищевказані грошові кошти, які є речовими доказами у кримінальному провадженні та які потрібно відшукати і вилучити під час слідства шляхом проведення слідчих (розшукових) дій. Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені. Зазначений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що не маючи обмежень у пересуванні ОСОБА_5 буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є працівниками правоохоронного органу схиляти заявника до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших осіб, які здійснюють діяльність на території Лиманського району Одеської області, які дотепер не допитані, але підлягають допитам за обставинами кримінального провадження щодо вимагання з них неправомірної вигоди ОСОБА_5 , які йому достовірно відомі. Також ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини ОСОБА_5 . По кримінальному провадженню проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на виявлення і документування інших кримінальних правопорушень скоєних ОСОБА_5 за фактами вимагання і одержання ним неправомірної вигоди. Знаходячись на свободі ОСОБА_5 , дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, може поінформувати начальника Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , причетність якого у змові з ОСОБА_5 до скоєння зазначеного кримінального правопорушення перевіряється під час досудового розслідування.Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зазначений ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, щоперебуваючи на свободі, ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення в сфері службової діяльності, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, яке носило системний характер вимагання неправомірної вигоди та було припинено ОСОБА_5 не з власної волі, а припинено співробітниками правоохоронних органів. Вказане прямо свідчить, що мета незаконного збагачення та корисливий мотив ОСОБА_5 спонукають його на вчинення ряду злочинів, у тому числі які мають характер повторності дій продовжуваних кримінальних правопорушень. Вказані дані свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого корупційного злочину пов`язаного з систематичним одержанням неправомірної вигоди для себе за не вчинення дій з використанням наданого службового становища, поєднаним з вимаганням неправомірної вигоди, враховуючи, що вчинене останнім кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності та хабарництва, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі, ураховуючи майновий стан ОСОБА_5 , відсутність на утриманні неповнолітніх чи недієздатних членів сім`ї, слід призначити ОСОБА_5 заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі не менше 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі не менше 336 320 грн, та, у випадку внесення застави, необхідно визначити необхідність виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку із необґрунтованістю підозри, недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим вважали, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 06.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 № 76 о/с від 22.01.2019 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника сектору превенції Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - заступника начальника сектору превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», пункту 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_5 є службовою особою правоохоронного органу, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.
Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до положень ст.ст. 2, 18 цього Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.
Статтею 23 цього Закону встановлено, що одними із основних повноважень поліції є здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання їх вчиненню, виявлення причин та умов, що їм сприяють, вжиття у межах компетенції заходів для їх усунення, а також вжиття заходів з метою виявлення і припинення кримінальних та адміністративних правопорушень.
У відповідності до посадової інструкції заступника начальника сектору превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, затвердженої начальником цього відділу поліції ОСОБА_8 від 28.08.2020, ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього посадовою інструкцією обов`язки щодо розгляду особисто або організовувати та контролювати своєчасний та якісний розгляд особовим складом сектору звернень громадян, забезпечувати повноту, достовірність та своєчасність внесення до відповідних автоматичних інформаційних систем Національної поліції та МВС відомостей за напрямом роботи сектору, а також виконувати обов`язки поліцейського, визначені у ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», у тому числі неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, Присяги поліцейського та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, одним з яких є Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 08.02.2019 № 100.
Згідно п.п. 6, 7 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ цього Порядку, яким встановлений порядок ведення єдиного обліку органами Національної поліції України, у тому числі їх структурними (відокремленими) підрозділами (управліннями, відділами, відділеннями) заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІТС ІПНП), зобов`язано поліцейських незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляти про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» для реєстрації уповноваженою службовою особою чергової служби в ІТС ІПНП (журналі ЄО) і уживати заходів щодо запобігання правопорушенню, його припиненню, установленню і затриманню осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події, а у разі відсутності відомостей в таких заявах (повідомленнях), які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО), невідкладно такі заяви (повідомлення) передаються керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
В силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_5 знав та розумів положення Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу МВС від 08.02.2019 № 100, якими на нього як на поліцейського покладені вищезазначені обов`язки, а також те, що вимогами ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», співробітникам органів Національної поліції України заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу та грубо ігноруючи їх, достовірно розуміючи суть адміністративних правопорушень в галузі торгівлі і підприємницької діяльності, визначені у главі 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення та передбачену за їх скоєння адміністративну відповідальність, замість попередження та припинення правопорушень з дотриманням порядку ведення єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події на території, що перебуває під юрисдикцією Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_5 сам скоїв умисне кримінально-каране діяння за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , працюючи на посаді заступника начальника сектору превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, будучи службовою особою та відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» - працівником правоохоронного органу, в вересні 2020 року виявив факт зберігання та продажу ОСОБА_7 спирту у складському приміщенні, розташованому на території ПАТ «АТП 15172» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Нові Біляри, вул. Лиманна, 47, згідно зареєстрованим в ІТС ІПНП (журналі ЄО) за № 13001 від 09.09.2020 та № 13337 від 15.09.2020 повідомлень заявників про можливе адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом висунення протиправних вимог ОСОБА_7 щодо надання останнім йому неправомірної вигоди за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні ОСОБА_7 співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до можливої адміністративної відповідальності.
Використовуючи своє службове становище та діючи з корисних мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 30.09.2020 у другій половині дня, більш точний час не встановлений, зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_7 та викликав на зустріч наступного дня для обговорення питань здійснення останнім діяльності зі зберігання та продажу спирту на території орендованого ним складського приміщення за вищевказаною адресою в зоні обслуговування Лиманського ВП ГУНП в Одеській області
Надалі, 01.10.2020 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 біля ТРЦ «Рив`єра» в с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, повідомив останньому про вчинення ним адміністративного правопорушення, пов`язаного з незаконним зберіганням та продажем спирту згідно повідомленням громадян на спецлінію «102» та висунув протиправну вимогу надати йому неправомірну вигоду в сумі 10 000 гривень за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні ОСОБА_7 співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності у разі надходження аналогічних заяв або повідомлень про адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 .
При цьому, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7 , що у разі не передачі йому обумовленого розміру неправомірної вигоди, ним будуть створюватись штучні перешкоди щодо здійснення ним підприємницької діяльності, а також буде ініціюватись питання щодо його притягнення до адміністративної відповідальності.
Розуміючи реальність погроз ОСОБА_5 , а також не бажаючи настання негативних для себе наслідків у вигляді перешкоджання своїй діяльності зі зберігання і продажу спирту та подальше можливе притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_7 вимушений був погодитися на незаконні вимоги ОСОБА_5 .
Під час подальшої зустрічі, 03.10.2020 у складському приміщенні на території ПАТ «АТП 15172» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Нові Біляри, вул. Лиманна, 47, ОСОБА_5 повторно висунув протиправну вимогу ОСОБА_7 щодо надання неправомірної вигоди у раніше обумовленому розмірі, повідомивши останнього про одержання вказаної суми грошових коштів для себе та начальника Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 .
Після чого, 21.10.2020 приблизно о 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 , зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 на території зазначеного складського приміщення за вищевказаною адресою, вимагав та одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 грн. за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні ОСОБА_7 співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності у разі надходження аналогічних заяв або повідомлень про скоєні адміністративні правопорушення.
При цьому, під час відбутої зустрічі ОСОБА_5 висунув нову протиправну вимогу ОСОБА_7 надавати систематично йому неправомірну вигоду за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні ОСОБА_7 співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності за зберігання та продаж спирту з розрахунку 2000 грн. за 1 тону.
Після чого, 12.11.2020 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , зустрівшись за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 у приміщенні будівлі на території ПАТ «АТП 15172» за адресою: АДРЕСА_1 , вимагав та одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 40 000 грн. за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні ОСОБА_7 співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності за зберігання на складі та продаж 20 тон спирту.
За таких обставин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, вимагав та одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 50 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
12.11.2020 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

13.11.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: заяви ОСОБА_7 щодо вимагання у нього заступником начальника сектору превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 10 000 грн.; протоколів допитів свідка ОСОБА_7 за обставинами скоєних протиправних дій ОСОБА_5 з вимагання від нього неправомірної вигоди і передачі йому вказаної неправомірної вигоди за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності; протоколу огляду місця події складського приміщення на території ПАТ «АТП 15172» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Нові Біляри, вул. Лиманна, 47, згідно якого зафіксовано зберігання у вказаному приміщенні спирту у полімерних бочках; протоколів обшуку службових приміщень адміністративної будівлі Лиманського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт. Доброслав, вул. Грубніка, 33, згідно якому 12.11.2020 вилучені матеріали ЄО за № 13001 від 09.09.2020, №13337 від 15.09.2020 за повідомленнями заявників про можливе адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , а також наказ начальника ГУНП в Одеській області про призначення на посаду заступника начальника відділу превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 № 76 о/с від 22.01.2019 та його посадова інструкція; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.11.2020, згідно якому у вказаний день о 22 год. 04 хв. ОСОБА_5 затримано у приміщенні будівлі на території ПАТ «АТП 15172» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Нові Біляри, вул. Лиманна, 47 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; протоколу обшуку приміщення будівлі на території ПАТ «АТП 15172» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Нові Біляри, вул. Лиманна, 47, згідно якому на підлозі біля ОСОБА_5 виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 40 000 грн., які 12.11.2020 ОСОБА_5 вимагав та одержав від ОСОБА_7 за невтручання в його підприємницьку діяльність та сприяння у непритягненні співробітниками Лиманського ВП ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності; протоколу освідування ОСОБА_5 , згідно якому при освітленні поверхні його рук та одягу за допомогою ліхтаря ультрафіолетового освітлення встановлено люмінесценцію світло-жовтого кольору на поверхі великого та вказівного пальців кисті правої руки.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Згідно ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Отже з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 368 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурором доведено ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлене місцезнаходження всієї суми неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 10000 гривень, в одержанні якої 21.10.2020 від ОСОБА_7 підозрюється ОСОБА_5 . У зв`язку з цим існують розумні підозри вважати, що без встановлення відповідних обмежень ОСОБА_5 може сховати, знищити чи спотворити вищевказані грошові кошти, які є речовими доказами у кримінальному провадженні та які потрібно відшукати і вилучити під час слідства шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.

Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Крім того, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в сфері службової діяльності, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке носило системний характер вимагання неправомірної вигоди та було припинено ОСОБА_5 не з власної волі, а співробітниками правоохоронних органів.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведено не було.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1980 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 одружений, дітей не має (зі слів - жінка перебуває у пологовому будинку), має постійне місце мешкання за яким проживає з дружиною та її 15-річною донькою від першого шлюбу, які перебувають на утриманні підозрюваного; інших утриманців не має; працює на посаді заступника начальника сектору превенції Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області; раніше не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , складає 50000 гривень.
Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання ОСОБА_5 (12.11.2020 року) та повідомлення про підозру (13.11.2020 року), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_10 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 11 січня 2021 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме: міста Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , іншими свідками, спеціалістами, експертами у вказаному кримінальному провадженні, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 19.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1