Справа № 172/599/20
Провадження № 1-кп/191/193/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000107 від 20.03.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цаца Світлоярського району Волгоградської області РФ, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . В силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 19 березня 2020 року, у другій половині дня, більш точного часу слідством не встановлено, реалізувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою здійснення незаконної порубки в захисному лісонасадженні, що розташоване на території Григорівського старостинського округу, на землях, що перебувають під віданням Васильківської селищної ради.
Так, того ж дня, близько 18 годин 00 хвилин ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, на вантажному автомобілі марки «ГАЗ-4509» д.н.з. НОМЕР_1 блакитного кольору, під його керуванням приїхав до захисного лісонасадження, що розташоване в межах Григорівського старостинського округу, кадастровий номер :01:004:0154 Васильківської селищної ради. В подальшому, ОСОБА_3 , діючи всупереч ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України, згідно якої до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 га, пп. 3 п. 2 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 № 733, який до лісів відносить також захисні ліси, пп. 1 п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 № 733, відповідно до якого до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів), п. 1 ч. 1 ст. 67 Лісового кодексу України, відповідно до якого заготівля деревини може здійснюватися у порядку спеціального використання лісових ресурсів, ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, яка встановлює, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно, п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, згідно якому лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісовик ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення ЛІСОСІК ВІД] порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів п. 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 яким передбачено, що лісорубний квиток видається органом виконавчої влади : питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства (далі - органи Держлісагенства) на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підстав затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки, п. 8 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, згідно якому лісовий квиток видається власником лісів або постійним лісокористувачем, не отримавши спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного квитка або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати порубку дерев, діючи незаконно, умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, заздалегідь заготовленим знаряддям, яке було необхідне для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу, а саме: бензопили «GRUNHELM GS-5200М» зеленого кольору, яка належить ОСОБА_3 , у період часу з 18 годин 20 хвили по 23 годин 00 хвилин, 19.03.2020, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подальшого використання у власних цілях, здійснив незаконну порубку 6 (шести) сироростучих (живих) дерев, з яких п`ять пород «ясен», відділивши стовбури дерев від коріння: діаметром - 15 см, 22 см, 26 см, 27 см, 34 см та один породи «дуб», відділивши стовбури дерев від коріння: діаметром - 30 см. При цьому зрубані дерева ОСОБА_3 завантажив до вантажного автомобіля «ГАЗ-4509» д.н.з. НОМЕР_1 блакитного кольору та почав перевозити. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив державі в особі Васильківської селищної ради шкоду на загальну суму 27 584 грн. 34 коп.. яка є істотною і розрахована відповідно до висновку № 2374/2375-20 від 22.06.2020 та додатку № 1 постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях та перевезення, що заподіяло істотну шкоду.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що у 19.03.2020 року у вечірній час взяв автомобіль у ГАЗ свого роботодавця, який не знав куди він буде їхати, та приїхав до лісонасадження в смт. Васильківка де вирубав шість дерев, які погрузив до кузова автомобіля, та був затриманий по дорозі до свого домоволодіння працівниками поліції. У скоєному щиро кається.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Міру покарання просив визначити на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 , в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях та перевезення, що заподіяло істотну шкоду.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
На підставі наведеного суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винуватого, його ставлення до скоєного, позицію потерпілого, вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 246 КК України. Покарання у вигляді штрафу, суд не має можливості призначити, оскільки обвинувачений не працює офіційно, покарання у вигляді позбавлення волі суд вважає занадто суворим для обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання, оскільки особа обвинуваченого характеризуються посередньо, раніше в силу ст. 89 КК України не судима, враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на них обов`язки згідно ст. 76 КК України, і таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, судом не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
За положеннями п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави ; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.
Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як убачається з матеріалів провадження, автомобіль марки «ГАЗ-4509» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання про долю речового доказу - автомобіля марки «ГАЗ-4509» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд, керується вимогами ч. 5 ст. 96-2 КК України, якими передбачено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю).
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів. Відповідно до пунктів 1, 2 вказаної норми конфіскуються гроші, цінності та інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або призначалися чи використовувалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, крім випадків коли власник чи законний володілець не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Під час судового розгляду встановлено, що вказаний автомобіль перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_3 та прокурором не було доведено, що ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 знали чи могли б знати про незаконне використання автомобіля, що було б підставою для його конфіскації. Також, такі дані не містяться в обвинувальному акті.
Отже, встановивши, що автомобіль марки «ГАЗ-4509» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , який не знав про незаконне його використання та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , суд вважає, що його необхідно залишити за належністю.
Процесуальні витрати вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені, передбаченому ч.1 ст.246 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, і визначити йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи №2374/2375-20 від 22.06.2020 року у розмірі 2615,04 грн.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирати.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_3 спеціальну конфіскацію майна, яке було використане як знаряддя вчинення злочину, в зв`язку з чим речові докази по справі: бензинову пилку марки «GRUNHELM» GS-5200» яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - конфіскувати у власність держави.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки «ГАЗ-4509» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити за належністю ОСОБА_6
- спиляні фрагменти стовбурів дерев близько 3-х кубів різні за розміром у діаметрі, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути за належністю потерпілій стороні Васильківській селищній раді Васильківського району Дніпропетровської області.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1