ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/147/21 Справа № 187/798/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості від 15.06.2020 року, укладену між прокурором з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_7 , в присутності захисника ОСОБА_8 , з іншої сторони.
Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді:
- за ч.1 ст. 301 КК України - обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч. 3 ст. 301 КК України - позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 301 КК України, провадження в цій частині закрити та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Просить виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України.
Просить вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 301 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині просить вирок залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині покарання, призначеного за ч. 1 ст. 301 КК України з підстав неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 засуджено, зокрема, за ч. 1 ст. 301 КК України, за кримінальне правопорушення вчинене у грудні 2015 року. Санкція ч. 1 ст. 301 КК України, в редакції Закону №770-VIII від 10.11.2015, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.
Прокурор вважає, що з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились у грудні 2018 року, а тому суд першої інстанції, приймаючи рішення повинен був з`ясувати думку ОСОБА_7 щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності і, у разі його згоди, звільнити від кримінальної відповідальності та закрити провадження, а при незгоді - звільнити його від призначеного за цією статтею покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.
Колегія суддів зазначає, що хоча ч. 4 ст. 394 КПК України прокурору надано обмежені права щодо оскарження судових рішень постановлених на підставі угод, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Natsvlishvili та Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29.04.2014, де зазначено, що угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, а тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу прокурора по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 301 КК України в грудні 2015 року.
Санкція ч. 1 ст. 301 КК України, в редакції Закону №770-VIII від 10.11.2015, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились у грудні 2018 року, враховуючи згоду обвинуваченого ОСОБА_7 на звільнення його від кримінальної відповідальності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо того, що суд першої інстанції повинен був виконати вимоги ч. 7 ст. 474 КПК України і вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та скасувати вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 301 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відповідальності на на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а провадження у цій частині закрити.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України задовольнити.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України скасувати в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 301 КК України, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у цій частині закрити.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 301 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4