Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6034/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула в порядку письмового провадження матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2020 року про накладення арешту на майно , -

встановила:

Згідно ухвали слідчого судді, 17.07.2020 прокурор звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з клопотанням про арешт майна, вилученого у ході обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні вказується, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000410 від 21 листопада 2019 року, за фактом придбання цивільними особами вибухових речовин із Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка», що знаходиться за адресою: 41100, Сумська область, місто Шостка, Садовий бульвар, 36 та складів військових частин, налагоджено незаконний механізм збуту вказаних вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, із використанням всесвітньої мережі «Інтернет», цивільному населенню на території України шляхом оплати та доставки через ТОВ «Нова Пошта».

Вказані обставини органом досудового розслідування - ГУНП в Житомирській області попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що вилучені, у результаті обшуку 15.07.2020 у період часу з 10 год. 27 хв. по 12 год. 25 хв. працівниками СУ ГУНП в Житомирській області, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , речі є речовими доказами, які можуть містити інформацію про вчинення злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ. Крім того, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, у слідства виникла необхідність у накладені арешту на вищеперераховане майно.

Крім того, вилучені речі та предмети можуть бути отримані під час незаконного збуту вибухових речовин, тобто являються предметом вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 15.07.2020 у ході обшуку, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ : НОМЕР_1 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ : НОМЕР_2 в несправному стані, без сім карти, мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ : НОМЕР_3 несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «І5» ІМЕІ : НОМЕР_4 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «LG» ІМЕІ : НОМЕР_5 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ : НОМЕР_6 в несправному стані, без сім карти; планшет «Lenovo» в несправному стані, без сім карти, ІМЕІ : НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ : НОМЕР_8 , в несправному стані, без сім карти; карткотримач сім карти «МТС» № НОМЕР_9 ; банківська картка «Укрсиббанк» № НОМЕР_10 ; банківська карта «Альфа банку» № НОМЕР_11 ; експрес-накладна TOB «НОВА ПОШТА» № 4096 від 30.06.2020; флеш накопичувач Boodcam ємністю 16 Гб. №EAB-24DBEAA; жорсткий диск «OCZ TECHNOlody» ІМЕІ: НОМЕР_12 ; товаротранспортна накладна TOB «НОВА ПОШТА»№ 3852 від 28.06.2020; товаротранспортна накладна TOB «НОВА ПОШТА»№ 265 від 24.11.2019; товаротранспортна накладна TOB «НОВА ПОШТА»№ 1149 від 13.06.2020; ключ до рахунку № НОМЕР_13 ; банківська карта «Альфа банку» № НОМЕР_14 ; банківська карта «Пумб» № НОМЕР_15 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та винести ухвалу про негайне повернення йому його речей, вилучених під час обшуку. що в клопотанні прокурора зазначені ті речі, на які прямого дозволу надано не було, а саме це мобільні телефони, тримачі сім-карток, а також документи, що стосується діяльності підприємств, одним із видів діяльності яких є виробництво вибухових речовин або виробництво зброї та боєприпасів. Зазначені картки належать йому як фізичній особі-підприємцю, і жодного відношення до підприємств, одним із видів діяльності яких є виробництво вибухових речовин або виробництво зброї та боєприпасів. Зазначає, що за вказаною адресою він тривалий час не проживає, а проживає його брат та мати. Всі речі вилучені, а саме мобільні телефони, комп`ютерна техніка належить його братові. Отже виходячи з вищевикладеного, вбачається що всі речі як тримач з-під сім-картки, картки, мобільні телефони, сім-картки не мають відношення до підприємств, одним із видів діяльності яких є виробництво вибухових речовин або виробництво зброї та боєприпасів, а тому вилучені безпідставно, а отже і арешт накладено безпідставно. В ухвалі, від 24.07.2020 року взагалі не зазначено, чим прокурор обґрунтовував те, що речі на які не надано прямого дозволу можуть мати відношення до кримінального провадження, при цьому до сьогоднішнього часу він не маю статусу а ні підозрюваного, а ні обвинуваченого, а тому доводів про те, що вилучені у мене речі, є доказами по кримінальному провадженню бути не може. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що суд першої інстанції, під час винесення ухвали від 24.07.2020 року у справі № 296/6034/20 взагалі не вивчав а ні ухвалу від 07.07.2020року по справі № 296/5649/20, а ні протокол обшуку від 15.07.2020року, оскільки при вивченні б зазначених документів суд виявив би що на ряд речей дозволу на вилучення не було надано на які накладено арешт. Отже, суд першої інстанції поверхово та не в повному обсязі дослідив всі матеріали справи, а поклався виключно на клопотання прокурора, що є однобічним розглядом справи. Стверджує, що суд не дослідив які речі саме були вилучені, на які не було надано прямого дозволу, та які не були задоволені в ухвалі, якою надавалося право на проведення обшуку, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в частині того, що судом першої інстанції не було дотримано строк на розгляд клопотання про накладення арешту на майно, а саме замість 72 двох годин, ухвала була винесена через сім діб, а також йому не було надано право на захист вилученого у мене майна, оскільки виклик надійшов після розгляду справи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, письмові заперечення прокурора, в яких він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, врахувавши письмові заяви учасників апеляційного провадження про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, перевіривши зазначені заяви в телефонному режимі, та перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів, провівши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні відповідно до положень ст. 406 КПК України, дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судці, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як передбачено ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому частиною другою даної норми передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування а/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання слідчого про арешт вилученого в ході огляду місця події 24.07.2020 року майна, слідчий суддя вказаних вимог Закону дотримався та прийшов до правильного висновку про його обгрунтованість та необхідність його задоволення. І доводи апеляційної скарги зазначеного висновку не спростовують.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000410 від 21 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, а саме за фактом незаконного збуту вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.07.2020 у справі №296/5649/20 надано дозвіл на проведення обшуку у житлі чи іншому володінні за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а також виявлення та вилучення наступних речей та документів, а саме: усіх видів бойової, спортивної, нарізної, мисливської зброї, як серійно виготовленої, так і саморобної чи переробленої, патронів до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійських снарядів, бомб, мін, гранат, бойових частин ракет і торпед та інших виробів у зібраному вигляді, споряджених вибуховою речовиною і призначених для стрільби із вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху, вибухових речовин, в тому числі пороху, динаміту, тротилу, нітрогліцерину та інших хімічних речовин, їх сполук або сумішей, здатних вибухнути без доступу кисню, вибухових пристроїв чи радіоактивних матеріалів, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, будь-якої переробленої зброї, в тому числі перероблених ракетниць, стартових, будівельних, газових пістолетів, інших пристроїв, пристосованих для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у зброю, придатну до стрільби, обладнання для виготовлення, переробки чи ремонту вогнепальної зброї або незаконного виготовлення бойових припасів, мобільних телефонів, сім-карток, тримачів з-під сім-карток, чорнових записів та блокнотів, що можуть свідчити про злочинну діяльність осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, планшетів, комп`ютерної техніки, засобів особистої гігієни, в тому числі зубних щіток, бритв, документації, що стосується діяльності підприємств, одним із видів діяльності яких є виробництво вибухових речовин або виробництво зброї та боєприпасів, банківських карток, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, товарно-транспортних накладних TOB «Нова Пошта» або будь-якої іншої установи, що надає послуги із пересилання товарів.

15.07.2020 старшим слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_6 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідком проведення якого вилученно: мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ НОМЕР_1 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ НОМЕР_2 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ НОМЕР_3 несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «і5» ІМЕІ НОМЕР_4 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «LG» ІМЕІ НОМЕР_5 в несправному стані, без сім карти; мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_6 в несправному стані, без сім карти; планшет «Lenovo» в несправному стані, без сім карти, ІМЕІ : НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ : НОМЕР_8 , в несправному стані, без сім карти; карткотримач сім карти «МТС» № НОМЕР_9 ; банківська картка «Укрсиббанк» № НОМЕР_10 ; банківська карта «Альфа банку» № НОМЕР_11 ; експрес-накладна TOB «НОВА ПОШТА» № 4096 від 30.06.2020; флеш накопичувач Boodcam ємністю 16 Гб. №EAB-24DBEAA; жорсткий диск «ІМЕІ0259; товаротранспортна накладна TOB «НОВА ПОШТА»№ 3852 від 28.06.2020; товаротранспортна накладна TOB «НОВА ПОШТА»№ 265 від 24.11.2019; товаротранспортна накладна TOB «НОВА ПОШТА»№ 1149 від 13.06.2020; ключ до рахунку № НОМЕР_13 ; банківська карта «Альфа банку» № НОМЕР_14 ; банківська карта «Пумб» № НОМЕР_15 .

Як вже зазначалося в даній ухвалі, відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, вилучені у ході проведеного 15.07.2020 обшуку речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000410 від 21.11.2019, за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України (могли зберегти сліди кримінального правопорушення, використовуватися в злочинній діяльності чи є доходом від такої).

При цьому, слідчим доведено наявність ризиків приховування, пошкодження, знищення вказаних вище речей та документів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Водночас з матеріалів клопотання вбачається, що саме для відшукання та вилучення усіх видів бойової, спортивної, нарізної, мисливської зброї, як серійно виготовленої, так і саморобної чи переробленої, патронів до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійських снарядів, бомб, мін, гранат, бойових частин ракет і торпед та інших виробів у зібраному вигляді, споряджених вибуховою речовиною і призначених для стрільби із вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху, вибухових речовин, в тому числі пороху, динаміту, тротилу, нітрогліцерину та інших хімічних речовин, їх сполук або сумішей, здатних вибухнути без доступу кисню, вибухових пристроїв чи радіоактивних матеріалів, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, будь-якої переробленої зброї, в тому числі перероблених ракетниць, стартових, будівельних, газових пістолетів, інших пристроїв, пристосованих для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у зброю, придатну до стрільби, обладнання для виготовлення, переробки чи ремонту вогнепальної зброї або незаконного виготовлення бойових припасів, мобільних телефонів, сім-карток, тримачів з-під сім-карток, чорнових записів та блокнотів, що можуть свідчити про злочинну діяльність осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, планшетів, комп`ютерної техніки, засобів особистої гігієни, в тому числі зубних щіток, бритв, документації, що стосується діяльності підприємств, одним із видів діяльності яких є виробництво вибухових речовин або виробництво зброї та боєприпасів, банківських карток, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, товарно-транспортних накладних TOB «Нова Пошта» або будь-якої іншої установи, що надає послуги із пересилання товарів і надавався дозвіл на обшук у житловому приміщенні, в якому мешкає ОСОБА_5 .

Враховуючи обставини кримінального провадження, мету, підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що саме для відшукання та вилучення зазначених речей надавався дозвіл на обшук, та наявність на даній стадії досудового розслідування достатніх підстав вважати, що такі речі можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя на час розгляду вказаного клопотання обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на вказане майно як необхідний захід забезпечення кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення слідчого судді прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, наявних в справі доказів, з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки слідчим суддею не вивчено та не враховано, а ні ухвалу про надання дозволу на обшук від 07.07.2020 року, а ні протокол обшуку, є безпідставними, оскільки слідчим суддею були враховані дані документи при вирішення питання про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, а інші обставини підлягають перевірці та встановленню під час досудового розслідування кримінального провадження. Слідчий суддя навів правові підставі та мотивував в достатній мірі своє рішення про необхідність задоволення клопотання слідчого та необіхдність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що мобільні телефони та сімкартки, тримачі для сімкарток, деякі документи належать йому як фізичній особіпідприємцю і жодного відношення до підприємств, одним з видів діяльності яких є виробництво вибухових речовин, зброї та боєприпасів не відносяться, наразі є передчасними та підлягають перевірці під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що в квартирі, в якій був проведений обшук, він тривалий час не проживає, а проживає його брат та мати, тому всі речі належать братові, відтак слідчим суддею безпідставно накладено на них арешт є необгрунтованими, оскільки саме за вказаною адресою як місцем проживання слідчим суддею було надано дозвіл на обшук з метою відшукання відповідних речей, документів, тощо, і апелянтом не надано доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того апеляційний суд також звертає увагу на те, що інші особи, на яких посилається ОСОБА_5 з відповідними апеляційними скаргами , заявами з огляду на арешт їх майна також не зверталися. Тому зазначені доводи також , враховуючи всі обставини провадження та правові підстави для накладення арешту на майно, не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З огляду на викладене та враховуючи те, що у ході проведеного 15.07.2020 року обшуку речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження, доводи апеляційної скарги в тому числі про те, що слідчим суддею не було дотримано строк на розгляд клопотання, а саме на протязі 72 годин, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на вказане майно.

Доводи апелянта про те, що клопотання про арешт майна розглядалось за його відсутності та йому не було надано право на захист вилученого у нього майна, оскільки виклик надійшов після розгляду справи, також не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки своїм правом на участь в розгляді такого клопотання, нехай і на стадії апеляційного перегляду, правом на захист своєї позиції, тощо, він в повному обсязі скористався шляхом звернення з апеляційною скаргою та маючи можливість бути присутнім при її розгляді з усіма процесуальними правами, зазначеними в КПК України.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна це тимчасовий засіб обмеження прав власника, який може бути скасований за наявності на те підстав, в тому числі і за клопотанням власника чи його представника в порядку ст. 174 КПК України.

Таким чином на даний час, враховуючи стадію досудового розслідування кримінального провадження, та інші наведені вище обставини, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді з огляду на доводи апелянта, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 406, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2020 року про накладення арешту на майно, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: