490/3629/20 13.07.2020
н/п 1-кс/490/2631/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3629/20
У Х В А Л А

13 липня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.06.2020 року слідчий відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва з погодженим із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено 24.06.2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв України, 13, в РЦ "Фортуна". Також, в своєму клопотанні просив дозволити зберігання вказаного майна в кімнаті речових доказів СУ ГУ НП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, м.Миколаїв, вул.Спаська, 12.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що вилучене майно є речовими доказами, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом, в тому числі предмети, що є об`єктами кримінально протиправних дій, набуті кримінально протравним шляхом, а тому згідно ч.3 ст.170 КПК України підлягають арешту.

Слідчий в судове засідання не з`явився, слідчим ОСОБА_5 , який входить до складу групи слідчих по даному кримінальному провадженню, було надано суду заяву, відповідно до якої просив клопотання задовольнити та розглянути без участі слідчого.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, в провадженні СУ ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до СУ ГУ НП в Миколаївської області надійшли матеріали відносно вимагання грошових коштів у громадянина України групою осіб з погрозою заподіяння тілесних ушкоджень.

Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив: що приблизно на початку 2019 року він зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , який в ході зустрічі заявив, що потерпілий винен йому грошові кошти у сумі 200 000 гривень, так як останній раніше поручався за чоловіка, який винен його знайомому гроші. При цьому, ОСОБА_6 пояснив, що будь якого боргу у нього не має, на що ОСОБА_7 в ході розмови заявив, що він уповноважений займатися питання повернення грошових коштів. Також, в ході бесіди він повідомив потерпілому, що в разі не виплати вказаної суми грошових коштів, в останнього будуть проблеми. Через декілька днів, потерпілому на його мобільний телефон знову подзвонив ОСОБА_7 з номеру НОМЕР_1 та почав питати у нього про повернення грошових коштів, на що ОСОБА_6 повідомив, що жодних боргових зобов`язань у нього немає, на що ОСОБА_7 заявив потерпілому, що йому потрібно повибивати зуби. Через деякий час, після знайомства з ОСОБА_8 , на телефон потерпілого стали поступати дзвінки від абонента № НОМЕР_2 , який представився як ОСОБА_9 , та повідомив потерпілому, що він працює з ОСОБА_8 , та пояснив, що він дзвонить з приводу оплати боргу. Через деякий час, ОСОБА_9 прислав йому на телефон номер банківської картки № НОМЕР_3 , та сказав, що на вказану картку треба переводити грошові кошти. Також, частину грошей потерпілий власноруч передавав при зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім того, потерпілий перераховував грошові кошти на інші карти а саме: НОМЕР_4 (власник ОСОБА_9 ), а також на картки НОМЕР_5 (власник ОСОБА_11 ) НОМЕР_6 ( ОСОБА_12 ), реквізити яких надавалися ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_9 на зустрічі з потерпілим приїжджав на автомобілі «Опель Інсігнія» білого кольору з державним номером НОМЕР_7 , а ОСОБА_13 приїжджав на автомобілі «Фольцваген Пасат» В-8 НОМЕР_8 .

24.06.2020 року адміністратором РЦ "Фортуна", яке розташоване за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв України, 13, а саме ОСОБА_14 , надано дозвіл на проведення огляду місця події. Того ж дня, у період часу з 20:26 години по 20:43 годину, слідчим відділом розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 проведено огляд місця події, а саме літньої площадки вищезгаданого РЦ "Фортуна", в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон "Iphone" імей - НОМЕР_9 в чохлі чорного кольору з сім картою оператора Лайф.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктом 1 ч.2 ст.167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що слідчим в клопотанні було доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також враховуючи достатність підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст.98, 167 КПК України, слідчий суддя з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає, що наявні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

Щодо вимог слідчого про визначення місця зберігання даного майна, приходжу до наступного висновку, що у відповідності до вимог ч.2 ст.100 КПК України, зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. №1104), тому вирішення даного питання не відноситься до повноважень слідчого судді.

За такого, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню частково.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.167, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 24.06.2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв України, 13, в РЦ "Фортуна", а саме: мобільний телефон "Iphone" імей - НОМЕР_9 в чохлі чорного кольору з сім картою оператора Лайф.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000155.

Зобов`язати слідчого після встановлення власника майна, негайно вручити йому копію цієї ухвали для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1