Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1498/19
У Х В А Л А
"10" грудня 2019 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк якого продовжено ухвалою суду від 21.10.2019 року на 60 днів - строк якого спливає 19.12.2019 року.
У межах продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого судовий розгляд не може бути закінчений у зв`язку з процесуальною позицією обвинуваченого, що тягне необхідність дослідження доказів у справі, неявкою свідків у судове засідання, показання яких просить дослідити прокурор та сторона захисту, надмірним перевантаженням суду, оскільки головуючий у справі є одночасно слідчим суддею.

З огляду на викладену обставину прокурор вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також встановленням нового ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків у справі.
Потерпілий вважає, що підстав для утримання обвинуваченого немає так як у нього претензій до нього немає.
Обвинувачений, проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, посилаючись на ту обставину, що має постійне місце проживання та його взято на роботу помічником інсталятора відеонагляду. Водночас спочатку зазначив, що заяву про прийняття він подавав письмово кілька тижнів тому під час побачення із захисником, потім зазначив, що це була усна заява.
Захисник обвинуваченого вважає, що підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого немає, та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час, надав документи, які на його думку свідчать про прийняття на роботу ОСОБА_6 , зокрема наказ № 1 від 05.12.2019 про прийняття на роботу з 16.12.2019 року на посаду старшого помічника інсталятора.
Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до висновку, що ризики, встановлені ухвалою слідчого судді від 05.02.2019 року та ухвалою суду від 21.10.2019 року в частині існування ризиків, передбачених п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились. При цьому суд враховує, що застосуванню щодо ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою передувала його процесуальна поведінка, який з серпня 2018 року по 04.02.2019 року до моменту затримання на підставі ухвали слідчого судді переховувався від органів досудового розслідування чим перешкоджав кримінальному провадженню. Крім того судом враховано, що інша справа, стосовно обвинуваченого, в той час як він перебував у розшуку, з квітня 2018 перебуває на розгляді в суді.
Враховуючи, що прокурор не заявляє про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України суд приходить до висновку, що даний ризик відсутній.
Водночас суд погоджується з позицією прокурора, що наразі виник ризик незаконного впливу на свідків у справі, оскільки мала місце спроба впливу на потерпілого через знайомих ОСОБА_6 , так як в судовому засіданні потерпілий повідомив суду факт, що до нього додому приходив один з присутніх в залі осіб, який на запитання суду назвався прізвищем « ОСОБА_7 », та представився потерпілому адвокатом обвинуваченого та з`ясовував його процесуальну позицію у справі натякав, що ОСОБА_6 нормальна людина і йому не потрібно перебувати під вартою. Вказану обставину частково підтвердив і ОСОБА_6 , який зазначив, що просив своїх знайомих, щоб вони знайшли потерпілого та повідомили йому про судовий розгляд у справі, щоб він з`явися та дав показання.
Вказана обставина дає суду підставу для висновку, про існування високого ступеню ризику вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України стосовно свідків у справі.
Суд також критично ставиться до наданих захисником документів про прийняття на роботу ОСОБА_6 оскільки вони не містять даних щодо волевиявлення самого ОСОБА_6 про прийняття його на роботу. Крім того, як видно з наказу його видано 05.12.2019, але при цьому йому присвоєно №1, що викликає обґрунтований сумнів у суду щодо діяльності підприємства та наявності у штаті працівників. Хоча обвинуваченого взято на роботу як зазначено в наказі з кадрового резерву, однак документів щодо перебування останнього у кадровому резерві суду не надано.
За атах обставин у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити.

У сукупності із вказаними обставинами, враховуючи також тяжкість та характер вчиненого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , який є насильницьким, те що суд на даній стадії судового розгляду, не в змозі оцінити вагомість усіх доказів вини обвинуваченого, оскільки докази не досліджені, крім допиту потерпілого, який категорично наполягає на вчиненні ОСОБА_6 щодо нього злочину, суд приходить до висновку, що на даний час утримання обвинуваченого під вартою виправдано, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що у свою чергу не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Будь-яких доказів, які б спростували наведені прокурором обставини стороною захисту не надано.
Даних про неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано.
За таких обставин строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого підлягає продовженню на 60 днів по 07.02.2020 включно.
Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити на 60 днів - по 07 лютого 2020 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого ОСОБА_6 доставити конвоєм в судове засідання на 29 січня 2020 року на 10 год. 00 хв.
Ухвалу направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області для виконання.

Ухвала в частині запобіжного заходу підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали в іншій частині оскарженню не підлягає.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ували виготовлено та проголошено 12.12.2019 о 08 год. 55 хв.

СуддяОСОБА_1