КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000568-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про накладення арешту на обладнання в кількості 461 одиниць в рамках кримінального провадження за № 0000568 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що підозру у даному кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлено, як не доведено і чому саме ТОВ «Борекс України», ОСОБА_8 має бути у даному кримінальному провадженні цивільним відповідачем, тому пославшись на положення ч.6 ст. 170 КПК України залишив без задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт на майно, а саме: обладнання (перелік якого зазначено в клопотанні). Апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та зазначає, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено наявність підстав за якими потрібно було накласти арешт, зокрема, не враховано і те, що в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте причину неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Вивчивши матеріали провадження за клопотанням про арешт майна, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України. В межах кримінального провадження адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя пославшись на положення ч.6 ст.170 КПК України залишив його без задоволення.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується.

Згідно вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч.2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або до суду.

Ч.2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірно вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Так, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, а саме на обладнання в кількості 461 одиниць в рамках кримінального провадження за № 0000568 та відмовляючи у його задоволенні, правильно зазначив, що арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди може мати місце лише щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду.

Оскільки в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні адвоката ОСОБА_5 слідчий суддя правильно прийшов до висновку про відсутність на даний час правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та правомірно відмовив у задоволенні клопотання.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не враховано наявність підстави для арешту майна, є необґрунтованим та не знайшло свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки за змістом п.4 ч.2, ч.6 ст. 170, ч.ч.1,3 ст. 171 КПК України у цивільного позивача є право на звернення до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи з метою забезпечення цивільного позову тільки у випадку, якщо це фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому жодній особі у даному кримінальному проваджені підозри не пред`явлено. Крім цього не доведено і того що майно належить ТОВ «Борекс Україна», ОСОБА_8 .

В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що викладенні в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення є немотивованими, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 395, 396, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про накладення арешту на обладнання в кількості 461 одиниць в рамках кримінального провадження за № 0000568 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України- залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5779/2020
Єдиний унікальний номер 939/1440/20 Категорія ст. 172 КПК України
Доповідач: ОСОБА_1