Справа № 372/3900/20
Провадження 1-кс-1231/20
ухвала
Іменем України

17 листопада 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського відділу ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернулася до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001551 від 11.11.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке погоджено прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 10.11.2020 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки-моделі ВАЗ-2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 із пасажирами ОСОБА_6 1985 року народження (в стані вагітності 9 місяць) та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись в напрямку від м. Київ, в межах м. Обухів, Київської обл., на 44 км + 500 м, автодороги Н-01 (Київ-Знам`янка), здійснюючи обгін попутних автомобілів, допустив зіткнення із причепом марки «Kogel» реєстраційний номер держави Румунії НОМЕР_2 , який перебував в щеплені із автомобілем марки «Scania» реєстраційний номер держави Румунії НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснював маневр лівого повороту, заїзд на АЗС «Sokar»(м. Обухів, вул. Загредбя, 21). Внаслідок події автомобіль ВАЗ зазнав значних пошкоджень. Пасажири автомобіля ВАЗ отримали тілесні ушкодження, ОСОБА_6 госпіталізована до Київської обласної клінічної лікарні, ОСОБА_7 госпіталізована до КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ».
Під час огляду здійсненого в період часу з 17 год. 40 хв. по 20 год. 30 хв. 10.11.2020 року, вилучено транспортні засоби, автомобілі:
- марки «ВАЗ», модель «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23;
- марки «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , який був у зчеплені із напівпричепом марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , які направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23.
В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведені судових інженерно-транспортних експертиз, за експертною спеціалізацією «дослідження технічного стану транспортних засобів», «транспортно-трасологічні дослідження», «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Для експертного дослідження транспортні засоби, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, необхідно зберігати у такому стані, в якому вони знаходились після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки їх не огляне експерт, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого транспортних засобів.
Для дослідження експертам необхідно надавати транспортні засоби без внесення в їх конструкцію будь яких змін, та без здійснення будь яких ремонтно відновлювальних робіт.
Транспортні засоби на які необхідно накласти арешт, вважаються тимчасово вилученими, тобто, які вилучені в ході огляду і можуть бути використані як доказ причетності конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення.
Річ, на яку необхідно накласти арешт, а саме на транспортні засоби, автомобілі - марки «ВАЗ», модель «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , марки «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , та напівпричіп марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , які вважаються тимчасово вилученими, не відносяться до документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відсутність вказаних транспортних засобів унеможливлює встановлення всіх обставин, які мають значення у цьому кримінальному провадженні, і як наслідок призведе до порушення вимог ст. 2 КПК України щодо повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення.
Підставою накладення арешту на майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
А тому, у досудового слідства виникла необхідність накласти арешт на транспортні засоби, автомобілі - марки «ВАЗ», модель «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , марки «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , та напівпричіп марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , для того щоб запобігти можливості їх приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити.
Метою, накладення арешту на виявлені під час огляду транспортні засоби, автомобілі - марки «ВАЗ», модель «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , марки «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , та напівпричіп марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , які вилучені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУНП в Київській області, відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України, є збереження речового доказу, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що були об`єктом кримінального протиправно дій та набутті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до п. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі (особам), у якої його було вилучено.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, слідчий разом з клопотанням про арешт майна подав заяву ОСОБА_5 , в якій останній просить розглянути справу без його участі та не заперечує щодо накладення арешту.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_11 через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без їх участі. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого, оскільки подане з порушенням строків, за час перебування автомобіля на майдинчику тримання жодних слідчих дій не проводилось. Крім того, вказаний автомобіль використовується у господарській діяльност ОСОБА_12 і накладення арешту негативно вплине на його фінансовий стан.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що слідчим Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001551, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 листопада 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ», модель 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , слід задовольнити.

Щодо накладення арешту на «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , та напівпричіп марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Слідчий в клопотанні зазначив, що метою арешту вищезазначеного майна є збереження його як речового доказу, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди або містіть інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набутті кримінально протиправним шляхом. Проте відповідних доказів не надав, та не довів в судовому засіданні можливість використання автомобіля «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , та напівпричіп марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , як доказу у кримінальному провадженні.
Згідно п. 5 ч. 1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Враховуючи положення щодо розумності та спів розмірності обмеження права власності, а також з огляду на те, накладення арешту на вищезазначене майно, призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_12 , який здійснює перевезення вантажів автомобілем «Scania», модель «R124LA4XLA420», реєстраційний номер держави Румунія SV-07-LYK, номер рами НОМЕР_5 , та напівпричіп марки «Kogel», модель «S24-1 C1V», реєстраційний номер держави Румунія SV-69-KIV, номер рами НОМЕР_6 , а тому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення внесеного слідчим клопотання.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене в період часу з 17 год. 40 хв. по 20 год. 30 хв., 10.11.2020 року майно, а саме автомобіль - марки «ВАЗ», модель «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 .
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1