Номер провадження:1-кс/521/543/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04.05.2020 року за № 0000489 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 203-2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що невстановлені особи, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері господарської діяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою отримання незаконного прибутку, умисно з корисливих мотивів організували на території міста Одеси та Одеської області, діяльність підпільних гральних закладів щодо проведення азартних ігор, лотерей які проводяться в тому числі в мережі Інтернет, де гравцям за сплату грошових коштів за участь у грі надається можливість доступу до азартної ігри. Обов`язковою умовою участі є сплата гравцем грошей з метою здійснення ставок в еквіваленті фактично внесених готівкових грошових коштів.
Вказана діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей здійснюється без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності.

Учасники групи спілкуються між собою із застосування засобів конспірації, використовують номери телефонів, які відомі визначеному колу осіб та постійно їх змінюють. Плани та обставини скоєння злочинів обговорюють таємно, ретельно приховують свої зв`язки та маршрут пересування.

Відомості про вказані кримінальні правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 04 травня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 203-2 КК України.

В ході досудового розслідування 15.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук в автомобілі марки «Toyota» модель «Hilux» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого було виявлено та вилучено: флеш-карту фірми «Apacer».

Предмет, який був вилучений під час обшуку, постановою слідчого від 15.12.2020 року був визнаний речовим доказом та 22.12.2020 ухвалою Київського районного суду м. Одеси на нього був накладений арешт.

Постановою прокурора відділу Одеської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 30.12.2020 визначено підслідність кримінального провадження за № 0000489 від 04.05.2020 за Відділом поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.

Після чого 21.01.2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси за клопотанням третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, скасовано арешт на майно яке було вилучено під час обшуку в автомобілі марки «Toyota» модель «Hilux» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий повторно звернувся з клопотання про арешт вищевказаного майна, мотивуючи його тим, що підслідність вказаного кримінального провадження визначена за іншим органом досудового розслідування, а обставини, що зумовили накладення арешту на майно продовжують існувати.

Слідчий, прокурор про час та місце розгляду клопотання були сповіщені належним чином в порядку ст. 135 КПК України, однак в судове засідання не з`явилися. З заяви слідчого вбачається, що останній просить клопотання розглядати за його відсутністю.

Стороною обвинувачення не надано відомостей щодо місцезнаходження власника майна, тому клопотання розглядається без його виклику.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, серед іншого, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучене майно, під час особистого обшуку, що мав місце 15.12.2020 є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000489, так як є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди правопорушення, використовувався як знаряддя можливого вчинення кримінальних правопорушень та може бути використаний як доказ факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб.

Відповідно правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучене майно є доказом у вказаному злочині. Вказане майно в теперішній час підлягає дослідженню органом досудового розслідування та з ним необхідне проведення слідчих дій та експертиз.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно та на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке як втручання у права та інтереси власників майна.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04.05.2020 року за № 0000489 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 203-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на предмет який був вилучений в ході в автомобілі марки «Toyota» модель «Hilux» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- флеш-карту марки «Apacer».

Майно, на яке накладено арешт, передати на зберігання відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1