Справа № 534/1294/20
Провадження № 1-кп/534/170/20
УХВАЛА
Іменем України

11 вересня 2020 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисниці ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000441 від 14 липня 2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187, ч.1 ст.345, ч.1 ст. 309 КК України

У С Т А Н О В И В:

11.09.2020 впорядку ст. 291 КПК України до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187, ч.1 ст.345, ч.1 ст. 309 КК України

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 звинувачується, зокрема, в розбійному нападі, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням установлено, що 14.07.2020 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_4 та невстановленою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, незаконно проникли до домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , а також де знаходився ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 та невстановленою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів та мети, погрожуючи металевим предметом, зовні схожим на ніж, та застосовуючи фізичне насильство, вчинили напад на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 супроводжуючи це вимогою передати їм всі наявні у потерпілих грошові кошти.
Після вказаних дій ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 та невстановленою особою відкрито заволоділи мобільними телефонами марки Xiomi Redmi Note 4 3/32 GB, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 чорного кольору, вартістю 1 550 грн. 00 коп., грошовими коштами у сумі 400 грн., срібним ланцюжком із ладанкою у вигляді «Божої Матері», вартістю 900 грн. та біноклем марки «Tasko» сірого кольору, вартістю 213 грн. 90 коп., що належать ОСОБА_8 після чого з місця вчиненя кримінального правопорушення зникли, спричинивши останньому матеріальних збитків на загальну суму 3 063 грн. 90 коп.
Ухвалою суду від 11.09.2020 дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 15.07.2020 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14.09.2020.
10.09.2020 ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області було виправлено описку в ухвалі від 15.07.2020, а саме терміні дії ухвали змінено з «14.09.2020» на «11.09.2020» .
У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про обрання до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, копія якого вручена обвинуваченому з дотриманням вимог, передбачених ч. 2 ст. 184 КПК України.
Підтримуючи заявлене клопотання, прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що обвинувачений може під загрозою покарання переховуватись від слідства і суду, маючи реальну можливість пересуватись, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на потерпілих і свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисниця ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення зазначеного клопотання. Захисниця зазначила, що прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; застосування такого суворого запобіжного заходу є передчасним, оскільки ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 висловили аналогічні за змістом думки щодо клопотання прокурора.
З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши необхідні матеріали справи

, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Клопотання про застосування стосовно обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу вмотивовано можливістю ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду, на тому рівні, щоб їм запобігти, можливо лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Одне з інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень є умисним, особливо тяжким злочином, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Судом оцінено тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_6 є обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності (ч. 3 ст. 187 КК України), може під загрозою покарання переховуватись від слідства і суду, маючи реальну можливість пересуватись, спроможний здійснювати незаконний вплив на потерпілих і свідків, суд дійшов переконання про наявність наголошених стороною обвинувачення ризиків.

Суд враховує також те, що до обчисленню строку тримання під вартою застосовуються вимоги ч. 3 ст. 115 КПК України, відповідно до яких при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.09.2020 у цій справі останнім днем строку тримання під вартою ОСОБА_6 визначено 11.09.2020.

Суд, заслухавши вищенаведені пояснення захисниці обвинуваченого, зазначає про те, що на стадії підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України судом обираються або змінюються, або скасовуються запобіжні заходи за клопотанням учасників судового провадження. Усталена практика ЄСПЛ не допускає тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, у тому числі і автоматичного, продовження застосування такого запобіжного заходу.

У ч. 3 ст. 331 КПК України врегульовано питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду, що здійснюється за правилами глави 28 розділу VI КПК України.

Таким чином положення ч. 3 ст. 331 КПК України не застосовуються при здійсненні підготовчого провадження, процесуальний порядок якого визначено главою 27 розділу IV КПК України.

Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Проте, встановлені в судовому засіданні обставини та характеристики особи обвинуваченого, у своїй сукупності дають суду підстави дійти висновку, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, суд дійшов до переконання, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу. Вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище не дає підстав для незастосування до нього такого запобіжного заходу.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, якого необхідно обрати на шістдесят днів.

Виходячи з вимог ч.4 ст.183 КПК України суд вважає, що відсутні підстави для визначення обвинуваченому розміру застави.

Керуючись ст.ст. 115, 176-178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали закінчується 09.11.2020.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та начальнику ВП № 2 Кременчуцького відділу поліції ГУНП у Полтавській області.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_6 , його захиснику.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.

Суддя ОСОБА_1