Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1225/20
Провадження №: 1-кп/332/275/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:
В проваджені суду на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

По справі оголошено перерву у зв`язку із неявкою обвинуваченого до суду через тимчасову непрацездатність.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 31.03.2020 на транспортний засіб, який належить потерпілій ЗАЗ 110307 Таврія, номерний знак НОМЕР_1 . Під час накладення арешту слідчий суддя виходив з того, що транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном. На теперішній час досудове розслідування завершено, всі слідчі дії з автомобілем проведено. На теперішній час вказаний захід забезпечення кримінального провадження порушує права потерпілої на володіння належним їй майном.

Посилаючись на вимоги ст. 174 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, представник потерпілої просив суд скасувати арешт, накладений на автомобіль потерпілої та повернути транспортний засіб ОСОБА_4 .

Прокурор, потерпіла та її представник, у встановленому законом порядку повідомлені про розгляд справи, до судового засідання не з`явились, надали заяви про вирішення питання про скасування арешту у їх відсутності.

Захисник під час розгляду справи заперечувала проти вказаного клопотання, посилаючись одночасно на практику Європейського Суду з прав людини щодо заборони втручання державного органу у право на мирне володіння майном. Крім того, захисник зазначила про можливість подання нею у майбутньому під час судового розгляду клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи у цій справі.

Обвинувачений до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин.

За змістом ст. 174 КПК України неявка власника майна та інших учасників провадження не перешкоджає розгляду клопотання.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду справи встановлено, що транспортний засіб ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску згідно з копією свідоцтва про реєстрацію належить потерпілій у цій справі - ОСОБА_4 .

Вказаний автомобіль є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у даному кримінальному проваджені.

Ухвалою слідчого судді від 31.03.2020 на вказаний транспортний засіб накладено арешт.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі, щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Sporrong and Lonnroth v. Sweden», пп. 69, 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «James and others v. the United Kingdom», п. 50).

Суд враховує, що досудове розслідування у справі здійснювалось з 29.03.2020, обвинувальний акт надійшов до суду 21.05.2020, на теперішній час триває судовий розгляд, тобто увесь цей час потерпіла від злочину особа позбавлена можливості користуватись належним їй на праві власності майном.

Крім того, під час досудового розслідування з арештованим автомобілем були проведені слідчі дії. Прокурор на цій стадії кримінального провадження не заперечує проти задоволення клопотання представника потерпілої в частині зняття заборони на користування вищезазначеним автомобілем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в проваджені суду справа перебуває з 21.05.2020, судом було призначено та проведено чотири судових засідання, під час яких вирішувались клопотання сторони захисту, двічі розгляд справи не відбувся через неявку захисника та обвинуваченого. Наміри сторони захисту на майбутнє, тобто не заявлене та не вирішене судом по суті клопотання захисника, не може бути підставою порушення прав потерпілої - як власника майна володіти та користуватись ним.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна задовольнити та зняти заборону на користування арештованим автомобілем, повернувши його у користування власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, синього кольору, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2020 у кримінальному провадженні № 0000507 від 29.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в частині заборони володіння та користування арештованим автомобілем.

Повернути автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, синього кольору його власнику - ОСОБА_4 , для відповідального зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, без права розпорядження чи відчуження автомобілем.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1