Справа № 163/412/20
Провадження № 1-кп/163/46/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000081 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гута Ратнівського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.201, ч.2 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 07.07.2019 року на території Французької Республіки за невстановлених обставин незаконно придбав багнет до гвинтівки системи Шасспо, який відноситься до холодної зброї, і перемістивши його з Французької Республіки до Республіки Польща, біля 19:00 години 28.09.2019 року, будучи пасажиром автобуса "МАН", номерний знак НОМЕР_1 , транспортував його у валізі в багажному відділені цього транспортного засобу на територію МАПП "Ягодин", де вчинив носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Він же біля 19:00 години 28.09.2019 року, слідуючи пасажиром зазначеного автобуса з Республіки Польща в Україну смугою руху "зелений коридор" через пункт пропуску "Ягодин" Волинської митниці ДФС України, що в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, перемістив через митний кордон з приховуванням від митного контролю серед особистих речей у власній дорожній валізі, розміщеній у багажному відділенні автобуса, багнет до гвинтівки системи Шасспо, який відноситься до холодної зброї.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.201, ч.2 ст.263 КК України.
У суд обвинувальний акт надійшов з угодою між обвинуваченим та прокурором прокуратури Волинської області про визнання винуватості.
Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому злочинів за фактичними обставинами.
Сторони уклали угоду на умовах визнання сукупності пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, позитивна характеристика за місцем проживання, відсутність судимостей) такими обставинами, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину та дають підстави для призначення покарання більш м`якого виду, ніж передбачено ч.1 ст.201 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.201 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1177 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.263 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому засіданні визнав себе винуватим повністю.
Передбачений ч.1 ст.201 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, на момент ухвалення вироку ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких; передбачений ч.2 ст.263 КК України до категорії нетяжких.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.201 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ст.69 КК України, в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, щиро кається і активно сприяв розкриттю злочину.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявив в судовому засіданні обвинувачений. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, зокрема, ст.ст.65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений, його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Багнет як речовий доказ слід конфіскувати в порядку ст.ст.961, 962 КК України і відповідно до ст.100 КПК України передати органу дозвільної системи; паспорт підлягає поверненню володільцю; документи щодо проходження митного контролю слід залишити в матеріалах справи.

Судові витрати в межах обвинувачення згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого, витрати на проведення мистецтвознавчої експертизи стягненню з обвинуваченого не підлягають.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про обрання такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 06.02.2020 року у кримінальному провадженні № 0000081, укладену прокурором прокуратури Волинської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.201, ч.2 ст.263 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.201 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у вигляді 1177 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 009 (двадцять тисяч дев`ять) гривень;
- за ч.2 ст.263 КК України у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді 1177 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 009 (двадцять тисяч дев`ять) гривень.

Речові докази : акт про проведення огляду № 205010/2019/236110, контрольний талон для проходження по "зеленому коридору", контрольний талон для проходження по "червоному коридору" серії КВІ № 511972, митну декларацію від 28.09.2019 року, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження;
паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , надати останньому в повне розпорядження, знявши накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2019 року арешт;
багнет до гвинтівки системи Шасспо, який зберігається в камері речових доказів СВ УСБУ у Волинській області, конфіскувати в дохід держави в порядку ст.ст.961, 962 КК України і передати уповноваженому підрозділу дозвільної системи ГУНП у Волинській області, знявши накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2019 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1570 (одну тисячу п`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок судових витрат на проведення судової комплексної мистецтвознавчої експертизи та експертизи холодної зброї.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1