ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2395/20 Номер провадження 11-кп/814/909/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000949 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Полтава від 17 червня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, уродженця м. Івано-Франківськ, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 4 місяців арешту

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 в денний час доби 18.04.2020 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав холодильник марки LG GR409GLQA83E00670, вартістю 8000 грн., що належить потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріального збитку на загальну суму 8000 грн. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і просить змінити вирок місцевого суду, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 1 місяця арешту.
Вказує на помилковість висновку суду про часткове відшкодування ОСОБА_8 шкоди потерпілій, оскільки матеріальна шкода в сумі 8000 грн відшкодована обвинуваченим повністю шляхом повернення холодильника марки LG GR409GLQA83E00670, вартістю 8000 грн потерпілій ОСОБА_10 . Вважає, що дану обставину суд мав врахувати як пом`якшуючу, як і те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення внаслідок збігу несприятливих для його сім`ї обставин, а саме, у зв`язку із хворобою його малолітнього сина віком 6 років та відсутністю грошей на його лікування.
Також вказує на порушення права обвинуваченого на захист під час досудового розслідування і судового розгляду, оскільки ОСОБА_8 не було роз`яснено про його право на укладання угоди про примирення із потерпілою, а також на заявлення відводу прокурору ОСОБА_11 на підставі особистої зацікавленості останнього у призначенні ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі через конфлікт, що стався між ними у 2018 році.
Враховуючи відсутність у ОСОБА_8 захисника під час судового розгляду справи, вважає, що суд першої інстанції повинен був врахувати фактичне примирення обвинуваченого із потерпілою та під час підготовчого провадження роз`яснити їм про можливість укладання угоди про примирення і з`ясувати, чи не бажають вони укласти вказану угоду.
Звертає увагу, що на час подання апеляційної скарги вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України не є злочином, а є кримінальним проступком.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не заперечувалися та не оспорювалися.
В апеляційній скарзі захисника фактичні обставини провадження та висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, не оспорюються.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України та визнав його винуватим у таємному викраденні чужого майна.
Водночас, доводи захисника про призначення йому занадто суворого покарання є слушними.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Згідно з ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання за ч. 1 ст. 185 КК України суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується посередньо, частково відшкодував потерпілій завдані збитки шляхом повернення викраденого майна, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.
При цьому, як під час досудового розслідування, так і під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції, при обґрунтованому визначенні суми заподіяного потерпілій ОСОБА_12 майнового збитку у розмірі 8000 грн., який відповідає вартості викраденого обвинуваченим майна, не враховано повне відшкодування ОСОБА_8 завданих збитків шляхом повернення цього майна. Отже, доводи захисника про повне відшкодування обвинуваченим завданого збитку на суму 8000 грн є слушними.
За таких обставин, колегія суддів, погоджуючись із врахованими судом першої інстанції даними про особу обвинуваченого, ступінню тяжкості вчиненого ним злочину, обставинами, що пом`якшують покарання, бере до уваги відшкодування ОСОБА_8 збитків у повному обсязі, наявність у останнього судимостей, погашених згідно встановленого кримінальним законом порядку, а також відсутність претензій з боку потерпілої щодо відшкодування їй моральної чи майнової шкоди згідно наданої нею апеляційному суду заяви від 15.07.2020 року, у якій остання просить не позбавляти свободи ОСОБА_8 , як і відсутність заявленого нею цивільного позову, приходить до висновку про необхідність пом`якшення покарання ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до 2 місяців арешту, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у тому числі, порушень права обвинуваченого на захист та наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Полтава від 17 червня 2020 року змінити в частині призначення покарання, пом`якшити ОСОБА_8 покарання та вважати його засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці.
В зв`язку з відбуттям ОСОБА_8 призначеного покарання звільнити його з під варти із зали суду негайно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4