гСправа № 358/469/16-к Провадження № 1-кп/358/1/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний с уд Київ ської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження №1-кп/358/1/20 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка, Білоцерківського району Київської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, не одруженого, працюючого менеджером по збуту в ПП «Агро Потіївка», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року приблизно о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , з метою обслуговування торгівельної точки - магазину «Малюк», що розташований в м. Богуслав, Київської області по вул. Івана Франка, 2, безпосередньо біля тротуару, прибув до торгівельного центру «Маяк», що розташований в м. Богуслав, Київської області по вул. Івана Франка, 6, біля вказаного тротуару, де, в порушення п. п. 10.1,10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та безпечність, не переконавшись, що здійснення маневру є безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснюючи по тротуару рух керованим ним транспортним засобом заднім ходом, не забезпечивши безпеку руху та не звернувшись за допомогою до інших осіб, створивши небезпеку іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по вказаному тротуару від торгівельного центру «Маяк», що розташований в м. Богуслав, Київської області по вул. Івана Франка, 6, в напрямку до автостанції м. Богуслав, Київської області.

В результаті даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: крововиливи у м`які тканини та м`язи грудної клітки, множинні переломи ребер праворуч та ліворуч, розрив діафрагми, масивний забій лівої легені, з розвитком правобічного гемопневмотораксу, гнійної пневмонії, набряку легень та легенево-серцевої недостатності, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в Київські обласній клінічній лікарні.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №53-ТР від 04.07.2015 - 20.08.2015 та висновку експерта №23/К від 12.02.2020 - 18.03.2020 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

закритої травми грудної клітки: крововиливи на правій молочній залозі у зовнішньому квадранті, на боковій поверхні грудної клітки праворуч між лопатковою та середньопідпахвовою лініями в проекції 8 - 11 ребер; переломи 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер праворуч та 7, 8 ребер ліворуч, крововиливи у відповідні міжреберні м`язи, стан після ушивання розриву діафрагми ліворуч (27.06.15 р.), масивний забій лівої легені, правосторонній гемопневмоторакс (клінічно), стан після дренування правої плевральної порожнини (26.06.2015 р.). Гнійна пневмонія. Набряк легень. Стан після трахеостомії (02.07.15 р.);

крововиливів: на повіках правого ока, на задній поверхні правого плеча та передпліччя, у м`яких тканинах лобної ділянки справа, у правому наднирнику;

садна: в лобній ділянці праворуч, біля зовнішнього кута правого ока, в ділянці правої носо-губної складки та по задній поверхні правого плеча в середній та нижній третинах.

Закрита травма грудної клітки утворилась від дії тупого предмету (предметів), можливо під час ДТП (травма пішохода при зіткненні з автомобілем) - 26.06.15 р., та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_8 наступила від закритої травми грудної клітки: крововиливи у м`які тканини та м`язи грудної клітки, множинні переломи ребер праворуч та ліворуч, розрив діафрагми, масивний забій лівої легені, з розвитком правобічного гемопневмотораксу, гнійної пневмонії, набряку легень та легенево-серцевої недостатності.

Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ№1306 від 10.10.2001 року, а саме п.п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»; 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Вказані грубі порушення ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію 01.01.2002, знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 286 КК України, при обставинах, викладених вище, не визнав і у відповідності до ст. 63 Конституції України відмовився давати покази в суді з приводу даної дорожньо-транспортної пригоди.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 КК України, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 , яка померла від травм отриманих при дорожньо-транспортній пригоді, була його матір`ю. Станом на 26.06.2015 його мати ОСОБА_8 працювала викладачем в Богуславському гуманітарному коледжі ім. І.С. Нечуя-Левицького.

26.06.2015 з ранку він перебував на робочому місці в Богуславській ЦРЛ, де працює зубним техніком. Цього дня, близько 12.30 години до нього в кабінет прийшла його тітка ОСОБА_9 та повідомила про те, що близько 12.00 години в м. Богуслав біля магазину «Малюк» на тротуарі на його матір було здійснено наїзд автомобілем.

Він відразу прийшов у приймальне відділення і там побачив свою матір, яка весь час стогнала, говорила про сильний біль та їй було важко дихати. По суті обставин ДТП особисто від матері йому відомо, що вона близько 12.00 години рухалась в напрямку до Богуславської автостанції по тротуару біля торгівельного центру «Маяк», краєм ока побачила білий мікроавтобус, який її збив і вона впала на тротуар. Потім автомобілем швидкої допомоги була доставлена до Богуславської ЦРЛ, а 27.06.2015 була доставлена в реанімаційне відділення Київської обласної лікарні, де 04.07.2015 року від отриманих під час ДТП тяжких травм його мати померла.

В зв`язку із тяжкою втратою своєї матері та отриманою непоправною моральною шкодою він пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та просить стягнути із останнього 200000 гривень за заподіяну моральну шкоду, витрати понесені на лікування в розмірі 53162 гривні, а також витрати понесені на залучення адвоката в розмірі 3500 гривень.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що станом на 26.06.2015 вона працювала продавцем в магазині «Малюк», що розташований по вул. І. Франка, 2 в м. Богуславі. Вона особисто не бачила обставин за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, але коли була на другому поверсі магазину, то через відчинені вікна почула шум, а потім через вікно побачила багато людей, на тротуарі лежала жінка. Вона відразу вийшла на вулицю та запитала, чи викликали швидку допомогу. Жінка лежала приблизно за один метр від задньої частини автомобіля на лівому боці, ногами до бордюри та головою до приміщення магазину. В області голови була кров, жінка була при свідомості та просила, щоб їй дали мобільний телефон. Присутні громадяни говорили, що жінку збив автомобіль. Потім приїхав автомобіль швидкої допомоги і вона відразу пішла на робоче місце.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що станом на 26.06.2015 вона працювала продавцем в магазині «Малюк», що розташований по вул. І. Франка, 2 в м. Богуславі. Вона особисто не бачила обставин за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, але почувши шум, вона вийшла на вулицю та побачила на тротуарі жінку, яка лежала на деякій відстані від задньої частини автомобіля на лівому боці, головою до приміщення магазину. Жінка була при свідомості та просила, щоб їй дали мобільний телефон. Вона також бачила водія, який був переляканий і щось говорив. Також бачила, як водій дав жінці сумку і та доставала мобільний телефон. По приїзду автомобіля швидкої допомоги вона пішла на робоче місце.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що дорожньо-транспортна пригода сталася у неї на очах. Вона була в магазині «Малюк» по вул. І.Франка в м. Богуславі і коли вийшла на ступеньки, то побачила ОСОБА_8 , яка йшла по тротуару. Потерпілу вона знала. Також побачила, що на тротуарі стояв мікроавтобус, в якого потім сів мужчина, що вийшов із сусіднього магазину, та завів двигун. На якісь секунди вона відвернулась в сторону автостанції, коли потім почула шелест пакетів та крики. Коли подивилась поперед себе, то побачила, як уже під задньою частиною автомобіля була людина, як раз посередині. Водій не бачив, що він робить і йому люди стукали у вікно та почали кричати, щоб він проїхав уперед. Потім водій від`їхав та вийшов із автомобіля. Самого моменту удару вона не бачила, але чула як кричала потерпіла.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що станом 26 червня 2015 року вона працювала лікарем з медицини невідкладних станів філії Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Богуславська станція екстреної медичної допомоги» та була на чергуванні. Близько обідньої пори надійшов виклик на місце дорожньо-транспортної пригоди, повідомили, що збили жінку. Відразу бригада екстреної медичної допомоги, в яку ввійшла вона, фельдшер ОСОБА_14 і водій ОСОБА_15 , прибули на місце події. Коли під`їхали, то відразу стали перед автомобілем, але потім припаркувались на проїзній частині паралельно автомобілю, який був причетний до ДТП. Потерпіла лежала на тротуарі паралельно задньої частини автомобіля, спиною до автомобіля, на лівому боці, на якому були пошкодження, ногами в сторону до бордюра, а головою до приміщення магазину. Одяг був як від падіння пошарпаний. Потерпіла була при свідомості, піднятися вона не могла, а також біля неї були сліди рвоти. В таких випадках вони відразу діють по протоколу. Потерпілу забрали з громадського місця в автомобіль екстреної медичної допомоги. Після того як потерпілу поклали в автомобіль, вона була оглянута та діагностовано закриту травму грудної клітки з множинними переломами ребер, що в подальшому підтвердилося, і гемоторекс крововилив у грудну порожнину. Зважаючи, що були сліди блювання, не була виключена закрита черепно-мозкова травма. Також проводилась профілактика набряку легень. Не можна було виключити забою поперекового відділу хребта чи тупу травму живота. Потерпілій була надана перша медична допомога та після того як потерпілу «загрузили», то вона сказала водію, «як це ти мене не побачив». Потерпіла надалі була у свідомості, ясно мислила та всю дорогу до лікарні коментувала, що як це її можна було не побачити. Потім потерпілу доставили в приймальне відділення Богуславської ЦРЛ, куди відразу прийшли травматолог і завідуючий реанімацією, хвору було передано лікарям.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що станом на 26 червня 2015 року він працював фельдшером в Богуславській станції екстреної медичної допомоги та був на чергуванні. Близько обідньої пори надійшов виклик на місце дорожньо-транспортної пригоди, повідомили, що збили жінку. Відразу бригада екстреної медичної допомоги, в яку входив він, прибула на місце події до торгівельного центру «Маяк» по вул. І. Франка. Потерпілу відразу забрали з громадського місця в автомобіль екстреної медичної допомоги, після чого він займався наданням медичної допомоги. Потім потерпілу доставили в приймальне відділення Богуславської ЦРЛ та передали лікарям.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що станом на 26 червня 2015 року він працював лікарем в реанімаційному відділенні Богуславської ЦРЛ та був на чергуванні. Потерпіла ОСОБА_8 поступила в приймальне відділення 26.06.2015 в 12 годин 29 хвилин. При поступленні було встановлено діагноз: політравма, черепно-мозкова травма, струс і забій головного мозку, закрита травма грудної клітки, перелом ребер справа, забій правої легені і гемопневмоторекс справа. Після проведення рентгенографії порушень основи черепа не було виявлено, а також була неякісна рентгенографія грудної клітки. Від повторної рентгенографії грудної клітки потерпіла та її сестра відмовились. Оскільки була підозра на гемопневмоторекс, то було зроблено прокол в області легень та встановлено дренаж, вийшло 20 мл. крові та 80 мл. повітря. У потерпілої був тяжкий стан, важке дихання через переломи ребер, була на кислороді. 27.06.2015 в 7.00 годин зранку було зібрано консоліум лікарів та прийняте рішення про переведення хворої ОСОБА_8 на лікування в Київську обласну клінічну лікарню. В 9.20 годин ОСОБА_8 на реанімаційному автомобілі відправили до обласної клінічної лікарні.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що в той день коли сталася дорожньо-транспортна пригода на вул. І. Франка в м. Богуславі біля торгівельного центру «Маяк» він працював в Богуславському РВ ГУ МВС України в Київській області інспектором ДАІ та перебував в складі слідчо-оперативної групи. На місце події вони виїхали відразу після повідомлення по телефону. На тротуарі стояв мікроавтобус і вони почали з`ясовувати, хто водій і що трапилося. Присутні розповіли, що водій рухаючись заднім ходом для вигруження товару у магазин «Малюк» здійснив наїзд на пішохода. Потерпілої в цей час на місці вже не було. Відразу почали оформляти ДТП, складений був протокол огляду та схема місця дорожньо-транспортної пригоди. Очевидців події не було встановлено. Було оглянуто автомобіль, були характерні пошкодження, деформація задніх правих дверей в районі ручки. Оскільки автомобіль був у пилюці, були характерні потертості. Водій повідомив, що їхав заднім ходом, не помітив пішохода і здійснив наїзд. Також водій пояснив, що коли почув крики, зупинився, а потім від`їхав уперед, так як жінка була під машиною.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до протоколу від 26.06.2015 ( т. 1 а.с. 141 - 152 ) видно, що дана ДТП сталася за участю автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який на час огляду знаходився на тротуарі за адресою вул. І. Франка, 2 в м. Богуслав Київської області. Огляд проводився в період часу з 12 годин 28 хвилин до 13 годин 11 хвилин, за участю понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та водія автомобіля ОСОБА_4 . При огляді місця ДТП виявлено плями бурого кольору зовні схожі на кров діаметром 20 см., які знаходились на відстані 2,7 м. від заднього бампера автомобіля. Зі схеми місця ДТП видно, що ширина тротуару становить 7,65 метра, відстань від переднього лівого колеса автомобіля до проїзної частини дороги становить 0,25 м., від правого переднього колеса до будівлі 5,75 м.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 26.06.2015 ( т. 1 а.с. 153 - 154 ) видно, що огляд автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , було проведено з 13 годин 27 хвилин до 13 годин 43 хвилини за участю понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та водія автомобіля ОСОБА_4 . При огляді автомобіля було виявлено деформацію задньої правої дверки.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №53-ТР від 04.07.2015 - 20.08.2015 ( т. 1 а.с. 164 166) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження:

-закрита травма грудної клітки: крововиливи на правій молочній залозі у зовнішньому квадранті, на боковій поверхні грудної клітки праворуч між лопатковою та середньопідпахвовою лініями в проекції 8 - 11 ребер; переломи 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер праворуч та 7, 8 ребер ліворуч, крововиливи у відповідні міжреберні м`язи, стан після ушивання розриву діафрагми ліворуч (27.06.15 р.), масивний забій лівої легені, правосторонній гемопневмоторакс (клінічно), стан після дренування правої плевральної порожнини (26.06.2015 р.). Гнійна пневмонія. Набряк легень. Стан після трахеостомії (02.07.15 р.);

-крововиливи: на повіках правого ока, на задній поверхні правого плеча та передпліччя, у м`яких тканинах лобної ділянки справа, у правому наднирнику;

-садна: в лобній ділянці праворуч, біля зовнішнього кута правого ока, в ділянці правої носо-губної складки та по задній поверхні правого плеча в середній та нижній третинах.

Закрита травма грудної клітки утворилась від дії тупого предмету (предметів), можливо під час ДТП (травма пішохода при зіткненні з автомобілем) - 26.06.15 р., та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та перебуває в причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Крововиливи та садна утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо під час ДТП (травма пішохода при зіткненні з автомобілем) - 26.06.15 р., та відносяться до легких тілесних ушкоджень (відносно живої особи), та не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_8 наступила від закритої травми грудної клітки: крововиливи у м`які тканини та м`язи грудної клітки, множинні переломи ребер праворуч та ліворуч, розрив діафрагми, масивний забій лівої легені, з розвитком правобічного гемопневмотораксу, гнійної пневмонії, набряку легень та легенево-серцевої недостатності.

Згідно висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, Висновок експерта №100/К/19/12-1/160-СЕ/17 від 21.12.2017 06.07.2018, (т. 4 а.с. 15 24) на підставі наданих матеріалів кримінального провадження і даних медичної документації та результатів проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , комісія експертів, у відповідності до поставлених питань, зробила наступні висновки:

№№ 1, 2, 3, 4, 10. Враховуючи локалізацію (верхня третина тулуба, переважно задня поверхня) та характер (прямі двосторонні переломи ребер, розрив діафрагми) виявлених тілесних ушкоджень на трупі потерпілої з урахуванням локалізації (задня права двері) та характеру (деформація двері - ззаду наперед) визначених пошкоджень (при огляді автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер: НОМЕР_1 ), можливо зробити висновок, що «... пішохід ОСОБА_8 по відношенню до автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер: НОМЕР_1 в момент первинного контакту» перебувала у вертикальному або близько до вертикального положенню та була звернена до травмуючого транспортного засобу задньої (переважно правою) поверхнею тулуба, при цьому могла перебувати, як в статичному так і в динамічному стані.

При цьому, в даному конкретному випадку, мало місце вид наїзду автомобіля «вагонного» типу на потерпілу з основною дією транспортного засобу ударом задньою частиною, що підтверджується вищевказаним, а саме:

-наявність контактних тілесних ушкоджень на тілі потерпілої у верхній третині тіла ( вище центру ваги людини), розташованих переважно ззаду;

-характер (морфологія) тілесних ушкоджень;

-співпадіння локалізації механічних пошкоджень автомобіля із розташуванням ушкоджень на тілі пішохода;

-розташування (направлення) тіла потерпілої по відношенню направленню руху транспортного засобу.

Механізм утворення ушкоджень при наїзді автомобіля на пішохода у цілому складається з ряду послідовних етапів (фаз):

1. удар частин автомобіля, що рухається, по тілу;

2. відкидання й падіння тіла на ґрунт (асфальт)з ударом об грунт (асфальт в нашому конкретному випадку);

3. ковзання тіла по ґрунті (асфальті).

№№ 5, 6, 7, 8, 9. Виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_8 не могли утворитися:

-«... від падіння з висоти власного зросту на асфальтовану горизонтальну поверхню

при русі пішохода звичайною ходою»;

-«... від падіння з висоти власного зросту на асфальтовану горизонтальну поверхню

при русі пішохода нешвидким бігом»;

-«... від падіння з висоти власного зросту на асфальтовану горизонтальну поверхню з

попереднім ударянням у частини автомобіля, який стояв, при русі пішохода звичайною ходою»;

-«...від падіння з висоти власного зросту на асфальтовану горизонтальну поверхню з

попереднім ударянням у частини автомобіля, який стояв, при русі пішохода нешвидким бігом»;

-«... від падіння пішохода з висоти власного зросту на асфальтовану горизонтальну

поверхню з подальшим запусканням пішохода між днищем автомобіля, який рухається, та асфальтованим горизонтальним покриттям».

Згідно висновку експерта №23/К від 12.02.2020 - 18.03.2020 (т. 5 а.с. 17-27) комісією експертів підтверджено наявність комплексу тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_8 під час проведення судово-медичної експертизи судово-медичним експертом ОСОБА_20 (Висновок експерта №53-ТР від 04.07.2015-20.08.2015), а також механізм утворення тілесних ушкоджень (Висновок експерта №100/К/19/12-1/160-СЕ/17 від 21.12.2017 06.07.2018). Також комісією експертів у підсумках вказано, що причина смерті ОСОБА_8 з урахуванням «Висновку експерта» №868 від 29.09.2015 за результатами проведення судово-медичної експертизи гістологічних препаратів ОСОБА_8 , 1951 р.н., не змінилася, а саме смерть ОСОБА_8 наступила від закритої травми грудної клітки.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 підтвердила висновок судово-медичного експерта №53-ТР від 04.07.2015 - 20.08.2015, який було зроблено з урахуванням даних розтину трупа ОСОБА_8 . Також на запитання захисника, чи може свідчити запис у висновку «серцева сорочка ціла на її поверхні розташований темнокоричневий крововилив невизначеної форми» про наявність інфаркту, судово-медичний експерт пояснила, що з урахуванням отриманого пізніше висновку гістологічного дослідження інфаркту не було. Також експерт вказала на те, що переїзду колесами потерпілої ОСОБА_8 не було, це був удар в праву бокову частину тулуба, так як є зовнішні пошкодження тулуба, множинні переломи ребер праворуч і відповідно грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розриву діафрагми. Переломи ребер ліворуч утворилися від падіння в подальшому.

Висновки судово-медичного експерта ОСОБА_21 в судовому засіданні підтвердили судово-медичні експерти ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які проводили комісійну судово-медичну експертизу №23/К від 12.02.2020 - 18.03.2020, з урахуванням «Висновку експерта» №868 від 29.09.2015 за результатами проведення судово-медичної експертизи гістологічних препаратів ОСОБА_8 .

Згідно з висновком судової експертизи технічного стану транспортних засобів № 5-02/306 від 22.07.2015 ( т. 1 а.с. 171 176), рульове керування автомобіля «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено.

Система робочого гальма автомобіля «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено.

Елементи підвіски автомобіля «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено.

Таким чином, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді вищевказані докази взаємопов`язані між собою і в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено час, місце та подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст. 91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, та його дії кваліфікуються за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Європейський суд з прав людини у рішенні «Перес проти Франції» від 12.02.2004 вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів та доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Так, сторона захисту під час судових дебатів вказала на те, що стороною обвинувачення не встановлено один із елементів доказування, а саме події кримінального правопорушення в частині часу її настання, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

При цьому захисником звернуто увагу на те, що згідно обвинувального акту подія сталась «приблизно о 12 год. 30 хв.». Якщо ж оцінити докази цього, то матеріали судового провадження містять рапорт помічника начальника-оперативного чергового Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_24 на ім`я начальника Богуславського РВ ГУМВС України в Київські області майора міліції ОСОБА_25 про те, що 26.06.2015 року, о 12.30 год. до Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області по тел. «102» надійшло повідомлення від невідомого громадянина про настання пригоди, яка є предметом даного судового розгляду.

При цьому на думку сторони захисту залишається лише здогадуватись, яким чином, до моменту надходження повідомлення про вказану подію на місці пригоди вже працювала слідчо-оперативна група, оскільки, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2015 вже станом на 12 год. 28 хв. слідчим СВ Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_26 проводиться огляд місця події, і проводився він на підставі повідомлення чергового Богуславського РВ ГУМВС. Яким чином СОГ могла розпочати огляд місця події за повідомленням чергового до моменту повідомлення самого чергового про настання вказаної події не відомо.

Так само, не зрозумілим є і та обставина, яким чином водій транспортного засобу, ОСОБА_4 , міг одночасно приймати участь у декількох процесуальних діях, а саме: огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який відбувався в період часу з 12 год. 28 хв. до 13 год. 11 хв. 26.06.2015 року, і одночасно давати покази у якості свідка о/у СКР Богуславського РВ ОСОБА_27 в період часу з 12 год. 25 хв. до 13 год. 18 хв. 26.06.2015 року вже в рамках кримінального провадження №0000351 від 26.06.2015, відомості про яке на момент початку допиту не могли бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань в силу того, що відповідно до вищевказаного рапорту повідомлення про подію надійшло лише через 5 хвилин після початку допиту. В той же час, огляд транспортного засобу слідчим ОСОБА_26 26.06.2015 року з період з 13 год. 27 хв. до 13 год. 43 хв., все ще проводиться на підставі повідомлення чергового Богуславського РВ ГУМВС.

Тому для сторони захисту виникає питання коли ж було внесено відомості до ЄРДР, та чи могли взагалі проводитись ті слідчі дії, протоколи за результатами проведення яких долучено до матеріалів судового провадження стороною обвинувачення як доказ вини ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження №0000351 від 26.06.2015, прийшов до висновку, що часом вчинення дорожньо-транспортної пригоди 26 червня 2015 року було приблизно 12 годин 10 хвилин, про що свідчать наступні докази.

Так, із показань лікаря з медицини невідкладних станів філії Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Богуславська станція екстреної медичної допомоги» ОСОБА_13 та фельдшера ОСОБА_14 вони в складі бригади з надання екстреної медичної допомоги прибули на місце події відразу після виклику та після надання медичної допомоги доставили потерпілу ОСОБА_8 до приймального відділення Богуславської ЦРЛ.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №3057/168, яка була досліджена в судовому засіданні, в цій медичні документації наявний супровідний листок №2271 складений фельдшером ОСОБА_14 26.06.2015 за формою №114/0 щодо потерпілої ОСОБА_8 , з якого видно, що виклик прийнятий Богуславською станцією екстреної медичної допомоги в 12 годин 13 хвилин та в 12 годин 29 хвилин потерпілу було доставлено в приймальне відділення Богуславської ЦРЛ.

Таким чином з урахуванням показань свідків, працівників магазину «Малюк» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які пояснили в судовому засіданні, що вони чули як на вулиці почали кричати люди і вони відразу вийшли на вулицю та побачили на тротуарі потерпілу жінку, відразу з`ясували про виклик швидкої медичної допомоги, а тому слідує висновок, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася близько 12 години 10 хвилин.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що місце ДТП за адресою м. Богуслав, вул. І. Франка, 6 біля торгового центу «Маяк», магазину «Малюк» - вул. І. Франка, 2

Богуславське відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області розташоване за адресою: м. Богуслав, вул. І. Франка, 14, що на відстані близько 500 метрів до місця, де сталася ДТП. Тому прибуття слідчо-оперативної групи та початок огляду місця ДТП в 12 годин 28 хвилин є цілком логічним та свідчить про те, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди розпочався після її вчинення приблизно через 18 хвилин.

Запис у рапорті помічника начальника-оперативного чергового Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_24 на ім`я начальника Богуславського РВ ГУМВС України в Київські області майора міліції ОСОБА_25 про те, що 26.06.2015 року, о 12.30 год. до Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області по тел. «102» надійшло повідомлення від невідомого громадянина про настання пригоди, не свідчить про те, що ДТП сталася саме в цей час.

Також протоколи слідчих дій свідчать про те, що водій ОСОБА_4 був присутній під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та під час огляду транспортного засобу, про що свідчать його підписи на цих документах.

В протоколі допиту у якості свідка ОСОБА_4 зазначено, що ці показання він давав в період часу з 12 год. 25 хв. до 13 год. 18 хв. 26.06.2015 року вже в рамках кримінального провадження №0000351 від 26.06.2015.

Натомість, інші дослідженні вищевказані докази по справі свідчать про те, що він в цей час не міг бути допитаний, якщо такий допит мав місце, то він був у часі пізніше після проведення огляду місця ДТП та огляду транспортного засобу.

Крім того, вказаний доказ, як протокол допиту свідка ОСОБА_28 судом взагалі не може бути прийнятий судом до уваги, як допустимий доказ, оскільки суд безпосередньо у судовому засіданні заслуховує показання обвинуваченого. В той же час обвинувачений ОСОБА_4 відмовився давати показання під час судового розгляду та не пояснив суду, за яких обставин він був допитаний як свідок.

Сторона захисту вказує також на те, що комплексний аналіз матеріалів судового провадження, а конкретно долучених прокурором матеріалів досудового розслідування, свідчить про те, що після проведення огляду місця події, оперативним співробітником було складено рапорт, який, відповідно до витягу з ЄРДР став підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якому присвоєно номер 0007826.

Однак, на переконання сторони захисту при внесенні вказаних відомостей до ЄРДР, реєстратором було допущено порушення вимог КПК щодо перевірки наявності вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення, оскільки відповідно до рапорту, про який йшла мова вище (т.1 а.с.236), органу досудового розслідування було достовірно відомо, що ОСОБА_8 була доставлена до Київської обласної клінічної лікарні з Богуславської ЦРЛ, куди в свою чергу потрапила через отримані травми в ДТП у м. Богуслав. Таким чином, у слідчого ОСОБА_29 , як реєстратора кримінального провадження, були відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР, а тим паче їх кваліфікацію за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Також, незважаючи на цю обставину, 04.07.2015 року, постановою заступника начальника СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_30 по даному кримінальному провадженню створена слідча група у складі слідчих СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_31 та ОСОБА_29 , в якій старшим призначено слідчого ОСОБА_29 (т.1 а.с.233).

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, не вбачає в даному випадку порушень вимог КПК України з огляду на наступне.

Встановлено, що відомості до ЄРДР за № 0000351 від 26.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України внесені із зазначенням фабули про те, що 26.06.2015 приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT Master» здійснив наїзд на ОСОБА_8 біля торгівельного центру «Маяк».

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Потерпіла ОСОБА_8 була доставлена до Київської обласної клінічної лікарні з Богуславської ЦРЛ та через декілька днів померла.

Після цього слідчим ОСОБА_29 було зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за фактом смерті ОСОБА_8 №0007826.

Лише після проведення судово-медичної експертизи, яка була призначена слідчим СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_32 було встановлено, що ОСОБА_8 померла від тілесних ушкоджень, які утворились від дорожньо-транспортної пригоди, а не від інших причин.

Оскільки під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0007826 від 04.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, було встановлено, що ОСОБА_8 померла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому постановою про визначення підслідності від 25.08.2015 прокурор прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_33 визначив місцем проведення досудового розслідування територію м. Богуслав та доручено проведення досудового розслідування СВ Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області.

Отримання доказів до внесення відомостей до ЄРДР тягне за собою визнання таких доказів недопустимими відповідно до рішення Верховного суду за № 607/1407/17.

Тому зважаючи на викладене, орган досудового розслідування, а саме СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві до внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР був позбавлений можливості перевірити причину смерті ОСОБА_8 , тому було зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та після зібрання всіх необхідних доказів було прийнято відповідне процесуальне рішення.

Сторона захисту також вказує на те, що в матеріалах провадження міститься постанова про призначення судово-медичної експертизи від 04.07.2015. Відповідно до її змісту, метою призначення експертизи було встановлення на тілі трупа будь-яких тілесних ушкоджень, і за наявності визначення яких саме, їх кількості, локалізації, механізмів утворення та ступеня тяжкості, а також встановлення причини смерті ОСОБА_8 . Відповідно до змісту резолютивної частини постанови, для дослідження експертам був наданий лише труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.241). Вказана постанова була винесена слідчим СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_34 в рамках кримінального провадження №0007826 від 04.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

На переконання сторони захисту вказана постанова, на підставі п.1 ч.2 та ч.4 ст.87 КПК України має бути визнана недопустимим доказом, так як слідчий СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_34 не мав повноважень приймати рішення про призначення судово-медичної експертизи, оскільки він не входив до складу групи слідчих, яким доручено досудове розслідування, що підтверджується як постановою про доручення проведення досудового розслідування декільком слідчим (т.1 а.с.233), так і витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0007826 (т.1 а.с.228). В даному випадку постанова про призначення судово-медичної експертизи від 04.07.2015р. винесена не уповноваженою особою.

Щодо цієї позиції сторони захисту, суд враховує наступне.

Відповідно до постанови від 19.05.2020 у справі №490/10025/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказала на те, що не можна погодитися з тим, що відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора сама по собі означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень, оскільки КПК України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження викладалось у формі постанови. Згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбаченим цим кодексам, або, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Шляхом співставлення двох пунктів ч. 2 ст. 39 КПК України суд дійшов висновку, що визначення слідчого не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови.

Окрім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_34 був уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні 0007826, оскільки слідчий 04.07.2015 перебував у складі слідчо-оперативної групи, був уповноважений проводити невідкладні слідчі дії, зокрема проводив огляд місця події та було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 . Тому, як наслідок усі прийняті ним процесуальні рішення в даному кримінальному провадженні в силу ст.ст. 85,86 КПК України є належними та допустимими доказами.

Також, сторона захисту вказує на те, що зі змісту висновку судово-медичної експертизи №53-ТР вбачається, експертом досліджувалась медична карта стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарні №6039/103371 на ім`я ОСОБА_8 , 1951 р.н., однак, ухвала про надання доступу до цих документів не міститься в матеріалах кримінального провадження.

У будь-якому разі речові докази та документи, які надаються експертові, повинні бути отримані у спосіб, передбачений статтею 93 КПК, належним чином залученні до кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК (залежно від способу збирання) і набути відповідного процесуального статусу. З ними повинні мати можливість ознайомитися сторони, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, як під час досудового розслідування в порядку статті 221 КПК, так і після його закінчення в порядку статті 290 КПК.

Також сторона захисту зазначає, що в матеріалах провадження відсутня медична карта стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарні №6039/103371 на ім`я ОСОБА_8 , 1951 р.н., на яку посилається судово-медичний експерт, що, з огляду на положення частини 12 статті 290 КПК, виключає допустимість залучення як доказів як самої медичної документації, так і висновку експерта, формування якого здійснювалося на основі цієї документації, що узгоджується з правовою позицією, висловленій у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 7 серпня 2019 року у справі № 555/456/18 (провадження № 51-2676км19).

Судом критично оцінюється посилання сторони захисту, що медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 опинилася у розпорядженні експерта при проведенні експертизи з порушенням норм процесуального законодавства, оскільки саме по собі надання медичної картки стаціонарного хворого експерту слідчим не є, в розумінні ст.ст. 69, 101, 102 КПК України, такою обставиною, яка вплинула на повноту та об`єктивність експертного дослідження та жодним чином не спростовує, викладеного у висновку експерта.

В даному випадку судово-медичний експерт ОСОБА_21 в своєму висновку прийняла до уваги результати розтину трупа ОСОБА_8 , а не всі наявні відомості, що містилися в медичній карті стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарні №6039/103371. Якщо проаналізувати підсумки експерта, то лише діагноз правосторонній гемопневмоторакс підтверджувався клінічно.

Під час судового розгляду з метою об`єктивного дослідження обставин та встановлення причин смерті ОСОБА_8 судом ухвалою від 18.03.2019 в порядку ст. 333 КПК України слідчим Богуславського відділення поліції було надано тимчасовий доступ до медичної карти стаціонарного хворого Богуславської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_8 та протоколом про тимчасовий доступ до речей та документів від 15.04.2019 дана медична документація була вилучена та надана суду, знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

Також ухвалою від 03.07.2019 в порядку ст. 333 КПК України слідчим Богуславського відділення поліції було надано тимчасовий доступ до медичної карти стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарні №6039/103371 на ім`я ОСОБА_8 та протоколом про тимчасовий доступ до речей та документів від 23.07.2019 дана медична документація була вилучена та надана суду, знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

З урахуванням належним чином витребуваної медичної документації було призначено судово-медичну експертизу комісії експертів Київського обласного бюро СМЕ. Згідно висновку експерта №23/К від 12.02.2020 - 18.03.2020 (т. 5 а.с. 17-27) комісією експертів підтверджено наявність комплексу тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_8 під час проведення судово-медичної експертизи судово-медичним експертом ОСОБА_20 (Висновок експерта №53-ТР від 04.07.2015-20.08.2015), а також механізм утворення тілесних ушкоджень (Висновок експерта №100/К/19/12-1/160-СЕ/17 від 21.12.2017 06.07.2018). Також комісією експертів у підсумках вказано, що причина смерті ОСОБА_8 з урахуванням «Висновку експерта» №868 від 29.09.2015 за результатами проведення судово-медичної експертизи гістологічних препаратів ОСОБА_8 , 1951 р.н., не змінилася, а саме смерть ОСОБА_8 наступила від закритої травми грудної клітки.

Щодо позиції сторони захисту про те, що існують сумніви в правильності висновку експерта №53-ТР від 04.07.2015-20.08.2015, суд враховує наступне.

Сторона захисту вказує на те, що висновок експертизи був складений без врахування того, що розтин трупа ОСОБА_8 не відповідав Правилам проведення судово- медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, а саме висновок експерта №868 від 16.07.-29.09-2015 року свідчить про те, що вимоги Правил в повному обсязі дотримані не були, кусочки внутрішніх органів і м`які тканини із зон ушкоджень експерту гістологу не надавались, в той час як зазначено у п.2.2.1. вказаних Правил, відхилення від стандарту в сторону зменшення недопустиме.

Висновок експерта №53-ТР від 04.07.-20.08.2015, в порушення Правил, не містить розтин м`яких тканин спини і сідниць, верхніх і нижніх кінцівок, включно з ліктьовими і колінними суглобами, підошви стоп, розтин усіх міжреберних м`язів, повне очищення кісток таза від м`яких тканин, проб на пневмоторакс, дослідження і опис ушкоджень кісток.

Судом не вбачається підстав для визнання висновку експерта №53-ТР від 04.07.2015-20.08.2015, висновку експерта №23/К від 12.02.2020 - 18.03.2020, висновку експерта №100/К/19/12-1/160-СЕ/17 від 21.12.2017 06.07.2018 недопустимими доказами, враховуючи також наступне.

Наведені висновки експертиз проведені кваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам судово-медичних експертиз в суду немає. Допит експертів, які проводили зазначені експертизи, не дає суду підстав ставити під сумнів їх підсумки. Сторона захисту не надала суду доказів, що певні недоліки в стандарті розтину трупу ОСОБА_8 могли привести до неправильних підсумків.

Сторона захисту вказала також на те, що слідчим СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_34 на законних підставах був проведений огляд місця події, проте його проведення відбулося з порушенням процедури, визначеної КПК України.

Зокрема на порушення вимог ст. 238 КПК України протокол огляду місця події (т.1 а.с. 237-240) не містить відомостей, що під час проведення вказаної процесуальної дії був присутній судово-медичний експерт або лікар в силу того, що незважаючи на зазначення прізвища спеціаліста « ОСОБА_35 » в протоколі, в порушення вимог ч.5 ст.104 КПК України, відсутній його підпис, що свідчить про його відсутність при проведенні даної дії. Так само, протокол, не містить і належним чином виготовлених додатків до нього, що не може бути допустимим доказом при постановленні рішення відповідно до ст. 86 КПК України.

Суд в даному випадку погоджується із позицією сторони захисту щодо недопустимості такого доказу, як протокол огляду місця події від 04.07.2015, оскільки згідно даного протоколу не було залучено для проведення огляду трупа ОСОБА_8 судово-медичного експерта або лікаря, що є обов`язковим при проведенні даної слідчої дії. Тому даний протокол огляду місця події від 04.07.2015 суд не покладає в основу винуватості обвинуваченого.

Сторона захисту звернула увагу суду на висновок автотехнічної експертизи №264ат від 18.04.2016 року (т.2 а.с.148-152), відповідно до якої, в діях ОСОБА_4 не встановлено порушень правил дорожнього руху, а саме пункту 12.3. При цьому є посилання на слідчий експеримент на стадії досудового розслідування, згідно якого рух автомобіля заднім ходом не перевищував 5 км/год.

Суд не приймає до уваги вказані заперечення сторони захисту, оскільки висновок автотехнічної експертизи №264ат від 18.04.2016 року (т.2 а.с.148-152) зроблений на підставі вихідних даних, які відсутні в матеріалах справи та згідно показань експерта були надані йому стороною захисту в клопотанні. В матеріалах справи відсутні відомості, що проводився слідчий експеримент, а також відсутні показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини ДТП, які були надані експерту, як вихідні дані.

У разі якщо обвинувачений ОСОБА_4 вказував на свою версію обставин ДТП, то він мав право дати показання про ці обставини та відкрити такий доказ стороні обвинувачення.

Крім того, згідно даного висновку автотехнічної експертизи №264ат від 18.04.2016 року сторона захисту у вихідних даних вказала на траекторію руху пішохода, при якому пішохід мала контактувати лівою боковою поверхнею тулубу, оскільки по версії сторони захисту потерпіла з`явилася із-за задньої частини припаркованого біля правого краю проїзної частини автомобіля типу мікроавтобус, яка різко зробила крок в напрямку керованого ОСОБА_4 автомобіля, та зачепившись за бордюрний камінь почала падати та в подальшому на неї було здійснено наїзд. Але згідно висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи пішохід контактувала правою боковою поверхнею тулубу відносно задньої частини транспортного засобу, що узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що потерпіла ОСОБА_8 рухалась по тротуару в сторону автостанції м. Богуслав.

Також на думку сторони захисту про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України свідчить висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, призначеної на підставі ухвали суду від 11.08.2017 року вже на стадії судового розгляду. Виходячи з її висновків, наїзду автомобіля, яким керував ОСОБА_4 не встановлено, в той же час тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_8 могли утворитись лише в результаті удару, проте, факту наїзду на неї не встановлено.

В даному випадку сторона захисту неправильно оцінює висновок експерта, оскільки в ньому чітко вказано, що в даному конкретному випадку, мало місце вид наїзду автомобіля «вагонного» типу на потерпілу з основною дією транспортного засобу ударом задньою частиною, що підтверджується вищевказаним, а саме:

-наявність контактних тілесних ушкоджень на тілі потерпілої у верхній третині тіла ( вище центру ваги людини), розташованих переважно ззаду;

-характер (морфологія) тілесних ушкоджень;

-співпадіння локалізації механічних пошкоджень автомобіля із розташуванням ушкоджень на тілі пішохода;

-розташування (направлення) тіла потерпілої по відношенню направленню руху транспортного засобу.

Механізм утворення ушкоджень при наїзді автомобіля на пішохода у цілому складається з ряду послідовних етапів (фаз): удар частин автомобіля, що рухається, по тілу; відкидання й падіння тіла на ґрунт (асфальт)з ударом об грунт (асфальт в нашому конкретному випадку); ковзання тіла по ґрунті (асфальті).

Сторона захисту також вказує на те, що в Богуславській ЦРЛ у потерпілої ОСОБА_8 не було виявлено переломів ребер праворуч і лише після переведення ОСОБА_8 до Київської обласної клінічної лікарні у неї були виявлені переломи 3-4-5-6-8-9-10 ребер праворуч після проведення реанімаційних заходів (зворотних) - масажу серця, які були наслідком зупинки серця, що свідчить про ту обставину, що дані тілесні ушкодження (переломи ребер), могли утворитись в результаті проведення такого масажу серця. Слід зауважити, що після розтину трупа потерпілої виявлено зовсім інші переломи, а саме: переломи 5-6-7-8-9-10 ребер праворуч та 7-8 ребер ліворуч (скарг потерпілої в Богуславській ЦРЛ на болі з лівої сторони грудної клітини взагалі не було), що вказує про їх утворення в результаті проведення реанімаційних заходів, та може свідчити про неналежне надання медичної допомоги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, однак останні будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб регламентований КПК України будь-яких інших доказів на підтвердження висловлених ними обставин злочину та імовірного його перебігу, окрім тих, які уже проаналізовані у цьому судовому рішенні, суду не надали.

Зокрема, сторона захисту не надала суду доказів того факту, що переломи ребер у потерпілої ОСОБА_8 могли утворитися в результаті проведення реанімаційних заходів, та може свідчити про неналежне надання медичної допомоги.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_28 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), дані про його особу.

Суд не вбачає обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, при призначенні покарання ОСОБА_4 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, проте вчиненим із необережності, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків (смерть людини), спосіб вчинення злочину, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обтяжуючих покарання обставини, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК та є справедливим щодо досягнення мети покарання, виходячи з вимог ст. 50 КК, а також відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України. При цьому, судом враховується та обставина, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 при скоєнні необережного злочину, призвели до незворотних наслідків у виді смерті людини, а тому, з урахування вимог ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами, пом`якшення обвинуваченому покарання негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України.

Вирішуючи цивільний позов, суд у порядку ст.ст. 36, 128 КПК України та згідно положень ст. 1206 ЦК України в повному обсязі задовольняє позовну заяву прокурора у кримінальному провадженні про стягнення із цивільного відповідача ОСОБА_4 коштів в розмірі 12232 гривень 47 копійок, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_8 , оскільки такі витрати підтверджуються довідкою КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» від 08.04.2016 (т.1 а.с. 28-29).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов, подавши позовну заяву до суду 03.02.2017 до початку судового розгляду, що видно із журналу судового засідання (т. 3 а.с. 89).

Сторона захисту помилково вважає, що цивільний позов потерпілий мав подати 19.01.2017, коли було призначене перше судове засідання, але як убачається із журналу судового засідання ( т. 3 а. с. 61), судове засідання по справі не відбулося та було відкладене на 03.02.2017 в зв`язку із неявкою потерпілого і його представника, обвинуваченого і його захисника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 347 КПК України після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду. Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта.

Згідно журналу судового розгляду від 03.02.2017 після відкриття судового засідання та після ознайомлення учасників справи із пам`ятками про їх права та обов`язки на стадії підготовчих дій до початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 пред`явив позов і сторона захисту не висловила заперечень проти прийняття цивільного позову до спільного розгляду із кримінальним провадженням.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 суд враховує наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий звернувся до ОСОБА_4 з цивільним позовом в межах кримінального провадження, яким просить стягнути із ОСОБА_4 на його користь 200000 гривень за заподіяну моральну шкоду, витрати понесені на лікування в розмірі 53162 гривні, а також витрати понесені на залучення адвоката в розмірі 3500 гривень.

На обґрунтування спричинених матеріальних збитків позивач посилається на фіскальні чеки про придбання ліків та медикаментів, які додані до позовної заяви.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з Полісом №АІ/4253270 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 15.12.2014 р., строком дії з 09.12.2014р. до 08.12.2015р. між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та ОСОБА_7 транспортний засіб «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований.

Цивільний позивач ОСОБА_6 із вимогами про відшкодування шкоди до страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до початку розгляду справи по суті не звернувся.

Ухвалою суду від 03.02.2017 ПАТ «Київський страховий дім» залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

При вирішенні даного позову суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018.

Так, Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (пункт 62).

Із пояснень третьої особи ПАТ «Київський страховий дім» вбачається, що цивільний позивач а ні з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду, а ні з заявами про страхове відшкодування Страховика, будь-якими іншими документами не звертався та документів на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не давав, що свідчить про те, що на сьогодні у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» не виникло обов`язку, щодо прийняття рішення про виплату і здійснення виплати страхового відшкодування або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

На день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 1218 гривень, тому потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди від страховика в розмірі 14616 гривень.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ( п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 внаслідок смерті його матері ОСОБА_8 під час даної ДТП заподіяно моральну шкоду, розмір моральної шкоди в сумі 200000 гривень відповідає ступеню і характеру моральних страждань, які переніс потерпілий.

Позивач просить стягнути 200000 гривень за заподіяну моральну шкоду із обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому з урахуванням регламентної виплати, яку може отримати потерпілий від страховика, необхідно стягнути із обвинуваченого на користь потерпілого 185384 гривні (200000 гривень - 14616 гривень = 185384 гривні).

Щодо стягнення матеріальних збитків в розмірі 53162 гривні потерпілий ОСОБА_6 має право отримати вказані кошти від страховика в межах страхового відшкодування.

Процесуальні витрати за положеннями ст.ст. 118-124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

До набрання вироком законної сили суд не вбачає необхідним обирати обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного у вигляді взяття під варту, оскільки законних підстав, які б підтверджували, що обвинувачений до набрання вироку законної сили буде переховуватися від суду і від відбуття призначеного покарання не встановлено та ризики, визначені ст. 177 КПК України відсутні. Обвинувачений ОСОБА_4 постійно з`являвся на виклики до суду та дотримувався обов`язків визначених раніше обраним запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 369-371,373-374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ч. 2 ст. 286 КК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (роки) роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_28 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироку суду законної сили: автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_7 .

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» кошти в сумі 12232 (дванадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 47 копійок, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_8 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 185384 ( сто вісімдесят п`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні за заподіяну злочином моральну шкоду та 3500 гривень судових витрат понесених на надання правової допомоги адвокатом.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати понесенні на залучення експертів в розмірі 460 гривень 80 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1