Ухвала
Іменем України
31 серпня 2020 року

м. Київ
справа № 528/436/19
провадження№ 51-4082 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року,
встановив:
Вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Цим же вироком засуджений ОСОБА_5 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року вищевказаний вирок суду залишений без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на рішення суду першої та апеляційної інстанції та клопотанням про поновлення строку їх оскарження.
Розглянувши наведені у клопотанні засудженого причини пропуску ним строку на касаційне оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду визнає такі причини поважними, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, в обґрунтування своєї невинуватостіу вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, вказує на порушення порядку проведення досудового розслідування, однобічність, неповноту та упередженість судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Таким чином, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений обмежився загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судами першої та апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом рішень суду першої та апеляційної інстанцій, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк касаційного оскарження вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3