ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/283/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Дагестану, громадянку України, з середньою освітою, не одружену, працюючу прибиральницею в ГУНП Запорізької області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджену,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 1000 грн.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 відшкодування виплат, пов`язаних з правовою допомогою представника потерпілого у розмірі 4080 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 31 березня 2017 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі приміщення буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_9 , нанесла останній удари долонями рук в область обличчя, чим спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівої виличної кістки, садна в області лівої щоки, в області підборіддя зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 789 від 31 березня 2017 року, кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції. В обґрунтування скарги вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, де суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Захисник вважає, що між показами потерпілої та свідка ОСОБА_10 присутні розбіжності, що ставить під сумнів їх правдиві свідчення. Суд першої інстанції не звернув уваги на жодний письмовий доказ, який надавався стороною захисту до суду, не послався на ці докази у вироку і не надав їм свою оцінку, не вказав з яких підстав він їх відкидає, що, на думку апелянта, вплинуло на повне з`ясування обставин справи та винесення законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Крім того, захисник вказує, що висновок експерта №789 від 31.03.2017; висновок експерта № 260/к від 21.06.2017; висновок експерта №324/к від 16.08.2017 та протокол слідчого експерименту від 16.08.2017 є недопустимими доказами.

Просить викликати та допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Вивчити письмові докази як сторони обвинувачення, так і сторони захисту надати їм увагу та оцінку.

Визнати висновок експерта №789 від 31.03.2017; висновок експерта № 260/к від 21.06.2017; висновок експерта №324/к від 16.08.2017 та протокол слідчого експерименту від 16.08.2017 недопустимими доказами.

На підставі викладеного просить скасувати вирок суду першої інстанції від 23.08.2019 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Відмовити у задоволенні позову потерпілому у повному обсязі.

До початку апеляційного розгляду 17.09.2020 від захисника обвинуваченої надійшла усна заява про відмову від поданої апеляційної скарги, яку підтримала і обвинувачена ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав за можливе прийняти відмову захисника від апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляції та заяви, колегія суддів вважає за можливе прийняти заяву захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно ч.2 ст.403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або, якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки, апелянт відмовився від своїх апеляційних вимог, а іншими учасниками судового провадження скарги на зазначену ухвалу не подані, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої підлягає закриттю.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

прийнятизаяву захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4