Справа № 731/216/20
Провадження № 1-кп/731/30/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Варва матеріали кримінальних проваджень №0000071 від 28 квітня 2020 року та №0000009 від 25 липня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, не маючого статусу особи з інвалідністю, має статус учасника бойових дій, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 28 квітня 2020 року, близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту, виниклого між ним та потерпілою ОСОБА_5 , яка є його дружиною, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно завдав їй один удар долонею правої руки по лівій стороні обличчя, три удари сковорідкою по лівій та правій руках, один удар долонею правої руки по спині та один удар правою ногою в ліву частину тулуба по ребрах, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 вдарилась головою об стіну, що завдало їй фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, що виразилися в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.
У подальшому, 24 липня 2020 року, близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи в кухні за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в присутності дитини, умисно кулаком правої руки наніс 1 удар в область лівої ділянки голови своїй дружині ОСОБА_5 , від чого остання впала на підлогу. Потім ОСОБА_4 , вхопивши потерпілу за волосся, відтягнув її до зали будинку, де наніс останній кулаком правої руки 1 удар в ділянку лівого передпліччя, 1 удар кулаком правої руки - в ділянку лівої лопатки, 2 удари в ліву ділянку голови, 1 удар кулаком правої руки в ділянку верхньої частини правого зап`ястя, в результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому V-п`ясної кістки зі зміщенням, садна за механізмом тертя, синця та перелому за механізмом удару, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №179 від 30 липня 2020 року належать до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, та тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівої скроневої ділянки, садна лівої лопатки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №179 від 30 липня 2020 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні ним кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 126 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України при обставинах, викладених у обвинувальних актах, визнав повністю та зазначив, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень, описаних у обвинувальних актах, викладені вірно та відповідають дійсності. Суду пояснив, що 28 квітня 2020 року у нього виникла сварка з дружиною ОСОБА_5 . Під час сварки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він завдав дружині удар рукою по обличчю, потім три удари по руках, а потім знову рукою по спині та ногою по тулубу. При цьому дружина зазнала фізичного болю. Через деякий час, а саме 24 липня 2020 року, він знову посварився з дружиною та у присутності дитини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдав їй ударів кулаком правої руки у голову, ліве передпліччя, ліву лопатку та праве зап`ястя. Щиро розкаювався, наголосив, що усвідомив протиправність своїх дій.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала обвинувачення. Пояснила, що під час виниклої 28 квітня 2020 року сварки чоловік завдав їй удар рукою по обличчю, три удари по руках, удар рукою по спині та удар ногою по тулубу, від яких вона не отримала тілесних ушкоджень, але зазнала фізичного болю. 24 липня 2020 року ОСОБА_4 побив її знову. Бив по голові, лівому передпліччю, лівій лопатку, переламав праве зап`ястя. Конфлікти відбувались коли чоловік перебував в стані алкогольного сп`яніння, під час яких він погано контролює свій емоційний стан та поведінку.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст усіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої, обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена, а його дії, що виразилися в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КК України, а дії, що виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, - за ч. 1 ст. 122 КК України, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання за ч. 1 ст. 126 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що обтяжують покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, вчинення кримінальног оправопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
При обранні виду та міри покарання, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України на час вчинення було злочином невеликої тяжкості, а на час судового розгляду віднесено до кримінальних проступків, інше є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, підробляє у приватних осіб на будівництві, за місцем проживання характеризується посередньо; раніше не судимий; на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має статус учасника бойових дій;, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини вчинення кримінального правопорушення; посередню соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, викладену у досудових доповідях, із зазначенням середніх ризиків вчинення повторного правопорушення, високого ризику небезпеки для суспільства та висновку про можливість виправлення без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, а за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, що на переконання суду буде необхідним для виправлення обвинуваченого, сприятиме запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.
При цьому, враховуючи вищевикладене, зокрема ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого та зазначенням ризиків небезпеки для суспільства, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. ст. 75, 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням відповідних обов`язків.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.
Витрати, пов`язані із залученням експерта, відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 126 КК України - у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт;
- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1