25.01.2021 Справа № 756/60/21
Справа № 756/60/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004370 від 21.07.2020 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд Республіки Узбекистан, громадянина Республіки Узбекистан, такого, що має середню освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, без місця реєстрації в Україні, жителя АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
21.07.2020 приблизно о 17:00 ОСОБА_3 зайшов у приміщення супермаркету «Фоззі» по просп. Степана Бандери, 23 у м. Києві, де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня близько 17:20 ОСОБА_3 у тому ж місці у торгівельному залі супермаркету «Фоззі» шляхом вільного доступу таємно з корисливих мотивів з метою власного збагачення із торгових вітрин викрав майно, належне ТОВ «Експансія»: напиток енергетичний «Revo» слабоалкогольний об`ємом 0,5 л. 1 пляшка, вартістю 25,8 грн; сир «Veldhuyen Kaas Maasdam» 45% 0,648 г. вартістю 174,11 грн; ковбаса Салямі Боварська в/к Глобіно вагою 0,910 г, вартістю 133,61 грн; ікра лососева «Extra» зерниста, 1 банка вагою 120 г, вартістю 121,68 грн; свиний ошеєк без кістки, вагою 5,09 кг, вартістю 551,43 грн, а всього на загальну суму 1006,63 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема те, що він 21.07.2020 близько 17:00, перебуваючи в торгівельному залі в приміщенні супермаркету «Фоззі» по просп. Степана Бандери, 23 у м. Києві, намагався викрасти продукти харчування, однак не зміг довести злочин до кінця, оскільки, втікаючи від охоронця, котрий помітив, що він, ОСОБА_3 , намагався викрасти продукти харчування, був затриманий охоронцями ТРЦ «Городок» та супермаркету «Фоззі» біля пішохідного переходу на просп. С.Бандери, 23 у м. Києві. Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та щиро розкаявся, зазначив, що в майбутньому стане на шлях виправлення, більше не буде вчиняти протиправних дій та докладе зусиль для пошуку роботи.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, з огляду на позицію представника потерпілого ОСОБА_5 , за згодою учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанов про визнання речовими доказами та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому розгляд кримінального провадження проводився стосовно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за обставин, коли останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання щире каяття відповідно до ст. 66 КК України та відсутність таких, що його обтяжує за ст. 67 КК України. Зважив суд і на дані про особу винного, котрий має повну середню освіту, неодружений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України (а.к.п. 31-43, т. 1).
З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також характер і спосіб вчинення злочину в сукупності зі ставленням ОСОБА_3 до вчиненого, а також враховуючи дані про особу останнього, зокрема його вік, та те, що ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на злочин, який відноситься до категорії нетяжких, зваживши на позицію прокурора в судових дебатах про вид, строк та можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про призначення винному основного покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Разом із тим, відповідно до положень ст. 75 цього Кодексу в разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов?язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу.
Виходячи з тяжкості злочину, особи винного та вищевказаних обставин у сукупності, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, оскільки вважає, що виправлення останнього можливе без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом мінімального іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись положеннями статей 373, 374, 375, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк
1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази:

інформаційний носій-диск DVD-R 4.7 GB 120 min з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження;
напиток енергетичний «Revo» слабоалкогольний об`ємом 0,5 л. в кількості 1 пляшка; сир «Veldhuyen Kaas Maasdam» 45% вагою 0,648 г; ковбаса Салямі Боварська в/к Глобіно вагою 0,910 г; ікра лососева «Extra» зерниста, вагою 120 г, в кількості 1 банка; свиний ошеєк без кістки, вагою 5,09 кг, які передано представнику потерпілого ТОВ «Експансія» ОСОБА_6 на відповідальне зберігання залишити потерпілому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1