У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , отримавши та ознайомившись із матеріалами клопотання дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000194, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:

Дізнавач Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, у якому просить: накласти арешт на автомобіль «MAN» модель «06Х» номерний знак Словенської Республіки « НОМЕР_1 », який наразі перебуває на майданчику приватного підприємства «Дуран» с. Розівка, Ужгородського району та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке наразі зберігається при матеріалах кримінального провадження; заборонити використання та розпоряджання автомобілем марки автомобіль «MAN» модель «06Х» номерний знак Словенської Республіки « НОМЕР_1 » та визначити місце його зберігання на майданчику приватного підприємства «Дуран» с. Розівка, Ужгородського району; заборонити використання та розпоряджання свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та визначити місце зберігання до матеріалів кримінального провадження.

Клопотання обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «MAN» модель «06Х» номерний знак Словенської Республіки « НОМЕР_1 » було вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на майданчик приватного підприємства «Дуран» с. Розівка, Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном, також в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вважаються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. Перебування вказаного автомобіля на зберіганні у власника або особи, яка користується даним автомобілем у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна.

Перевіривши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак, вищезазначених вимог закону слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався. Так, клопотання слідчого не містить зазначення документів (або доказів чи фактів), якими підтверджується належність, володіння особами таким майном. Крім того, до клопотання долучено конверт, з якого не можливо з`ясувати дату подання вказаного клопотання на поштове відділення, щоб перевірити чи подане таке у строк передбачений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Усі зазначені вище та проаналізовані положення чинного законодавства кореспондуються з нормами статей 13, 41 Конституції і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якими закріплені основні принципи здійснення права власності та його обмеження: по-перше, встановлено право безперешкодно і в повному обсязі здійснювати правомочності власника щодо свого майна, по-друге, визначено межі допустимого розумного втручання держави у здійснення правомочностей власника. Причому таке втручання повинно бути законним і має здійснюватися з дотриманням принципу справедливого балансу між публічними і приватними інтересами.

Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, клопотання, як таке, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-172, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000194, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1