ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/83/21 Справа № 202/3772/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, маючої вищу освіту, працюючої генеральним директором КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 255-3 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року задоволено заступника начальника відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2021 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що враховуючи наявну обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених КК України, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у судовому засіданні та заступник начальника відділу в клопотанні, враховуючи ступень тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що дані кримінальні правопорушення вчинені із застосуванням насильства, про що свідчать відповідні показання потерпілого ОСОБА_10 , висновок судово-медичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 3239е, який встановлює механізм та ступінь нанесених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 (тяжкі тілесні ушкодження), що вказані кримінальні правопорушення мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваної, представлені стороною захисту матеріали в їх сукупності, той факт, що остання, усвідомлюючи покарання, яке загрожує їй в разі визнання винною, може знову переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як 27 листопада 2020 року ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до суду не з`явилася, на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають її своєчасному прибуттю, суду не повідомила, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, потерпілого, який є підлеглим підозрюваної, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, доведеними є існування ризиків, зазначених у клопотанні, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та дотримання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Вимоги апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що слідчим суддею істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та засади кримінального провадження; не дотримано обов`язку перевірки вагомості доказів; порушено порядок розгляду особистої поруки; проігноровано обставини, які вказують на достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; ризики, зазначені в клопотанні, є необґрунтованими.
Захисник ОСОБА_9 вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений; в період часу з 26.11.2020 року по 21.12.2020 року ОСОБА_7 знаходилася на стаціонарному лікуванні у медичних закладах України; жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих правопорушень не має; слідчим суддею не вмотивовано не враховано характеризуючі данні підозрюваної, обґрунтованість оголошеної підозри; даний запобіжний захід є невмотивовано жорстким; в ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм Європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу.
Позиції учасників судового провадження.

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними.

Мотиви апеляційного суду.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй злочинів

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував належним чином наявність обставин обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, раніше не судима, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, має утриманців. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваної ОСОБА_7 до злочинів, суд належним чином не обґрунтував прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( Becciev v.Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про обрання щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недостатньо вмотивованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім безальтернативного тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, є необґрунтованим.

За наведеного, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що на даний час висновки слідчого судді про необхідність тримання ОСОБА_7 під вартою не відповідають завданням кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З огляду на обґрунтованість підозри у причетності ОСОБА_7 до інкримінованих їй злочинів, існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування забезпечити його дієвість зможе застосування до підозрюваної більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному залишати місце свого проживання в нічний час, оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час на строк до 19 лютого 2021 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 на строк до 19 лютого 2021 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- з 22.00 годин до 06.00 годин не відлучатися ОСОБА_7 з місця фактичного проживання а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Контроль за поведінкою підозрюваної ОСОБА_7 , яка перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваної.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4