Справа № 367/84/21
Провадження № 1-кс/367/96/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання дізнавача сектору дізнання Ірпінського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна

встановив :
До Ірпінського міського суду надійшло вищевказане клопотання в якому дізнавач просить накласти арешт на посвідку на тимчасове проживання на території України № ТР211647 видану на ім`я ОСОБА_5 шляхом накладення заборони на відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

В клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2021 працівниками УБЗПТЛ ГУ НП в Київській області в м. Ірпінь на вул. Мінеральна, 7, був зупинений громадянин, який представився ОСОБА_5 громадянин Афганістану. Під час перевірки документів ОСОБА_5 добровільно надав працівникам поліції посвідку тимчасового проживання на території України № ТР211647 видану на його ім`я з ознаками підробки. В ході проведення огляду місця події, дізнавачем Ірпінського відділу поліції 05.01.2021 року в період часу з 17:00 год. по 17:20 год., за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 , видану на його ім`я, яку поміщено до спеціального пакету № 04819007. Постановою дізнавача від 06.01.2021 посвідку на тимчасове проживання на території України № ТР211647 видану на ім`я ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. В зв`язку із вищевикладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 05.01.2021 період часу з 17:00 год. по 17:20 год., що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_5 . Таким чином підставою накладення арешту вищевказаного майна відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України є те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою арешту майна відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів, оскільки зазначене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. А також арешт на майно накладається для збереження майна у первинному стані для проведення судово-технічної експертизи документів, оскільки проведення такої експертизи вимагає збереження майна у первинному стані.

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі та задовольнити його.

Дослідивши матеріали клопотання суд вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000008 від 05.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно постанови дізнавача сектору дізнання Ірпінського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 від 06.01.2021 визнано речовим доказом посвідку на тимчасове проживання на території України № ТР211647 видану на ім`я ОСОБА_5 та приєднано, як речовий доказ до матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 05.01.2021.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правові підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки, речовий доказ, а саме: посвідка на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_5 , зберегла на собі сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання дізнавача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання дізнавача сектору дізнання Ірпінського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000008 від 05.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом накладення заборони розпорядження, користування та відчуження вказаним майном.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції продовж п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1