Справа № 214/6142/20
1-кс/214/687/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:
02 вересня 2020 року в провадження судді ОСОБА_3 надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000967 від 22 травня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
15 вересня 2020 року під час підготовчого судового засідання суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід від участі у розгляді вищезазначеного кримінального провадження.
В обґрунтування заявленого самовідводу суддя ОСОБА_3 зазначила, що потерпілим в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, є працівник Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , з яким вона безпосередньо співпрацює при розгляді кримінальних справ. Події кримінального правопорушення, яке надійшло до її розгляду, стосуються приватного життя потерпілого, а тому розгляд справи нею, як суддею, що перебуває з потерпілим в тісних професійних відносинах, є неетичним. Крім того, обставини професійного співробітництва головуючого судді та потерпілого можуть викликати сумніви у неупередженості судді. Отже, суддя ОСОБА_3 вважає, що такі обставини є підставами для заявлення самовідводу, враховуючи вимоги п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів; п.2.5 Бангладорських принципів поведінки суддів; правові позиції викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні від 22 квітня 1994 року, справа Сайрава ді Карвальо; у справі «Micallf v. Malta»; у рішенні від 10 грудня 2009 року, справа «Мироненко і Марченко проти України»; у рішенні від 06 вересня 2005 року, справа «Салов проти України».
16 вересня 2020 року заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід передано для розгляду судді ОСОБА_1 , який призначив її до розгляду в судовому засіданні на 25 вересня 2020 року.
Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження №0000967 підлягає задоволенню, враховуючи вимоги п.3, 4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, зважаючи на постанову Верховного Суду від 19 вересня 2019 року (справа №277/599/15-к) та усталену практику Європейського суду з прав людини, рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Кіпріану проти Кіпру», «Пуллар проти Сполученого Королівства»; «Де Куббер проти Бельгії», «Делкурт проти Бельгії»; «Пєрсак проти Бельгії».
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просив відмовити в задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження №0000967, вважаючи, що заява судді є необґрунтованою, підстав для самовідводу судді ОСОБА_3 не має.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його підзахисної та його, в якій також вказав, що заперечує проти задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід, оскільки підстави для самовідводу відсутні, зважаючи, що потерпілим від кримінального правопорушення є особа, яка не є працівником Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зважаючи, що суд є незалежним, а сторони кримінального провадження є рівними. В свою чергу, відсутні підстави вважати, що суд може перебувати в тісних професійних відносинахабо співпрацювати з органами прокуратури, співробітником яких є потерпілий, враховуючи, що прокурор ОСОБА_5 приймає участь із сторони обвинувачення в багатьох справах, а заявлення суддею самовідводу ставить під сумнів її упередженість у інших кримінальних провадженнях, участь в яких приймає вищезазначений прокурор.
Зважаючи, що учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду зазначеної вище заяви повідомлялись належним чином, враховуючи письмові пояснення та заяви останніх, суддя вважає можливим розглянути заяву про самовідвід судді за відсутності учасників судового провадження.
Розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, вивчивши позиції учасників судового провадження, матеріали справи, суд вважає, що заява судді про самовідвід підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як передбачено п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта та додатків до нього в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000967 від 22 травня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, станом на 21 травня 2020 року остання підтримувала фактичні шлюбні відносини з потерпілим ОСОБА_5 .
В свою чергу, дійсно загальновідомим публічним фактом є те, що потерпілий ОСОБА_5 є прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області та тривалий час приймає участь в різних кримінальних провадженнях, які знаходяться в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в тому числі під головуванням судді ОСОБА_3 .
Крім того, зі змісту письмової заяви прокурора ОСОБА_6 , який підтримує державне обвинувачення в кримінальному провадженні №0000967, слідує, що у останнього, враховуючи заявлені суддею підстави самовідводу, виникає сумнів в неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження №0000967.
Вирішуючи питання про самовідвід судді необхідно зазначити, що імперативною нормою кримінального процесуального закону, закріпленою в ст.80 КПК України, визначено прямий обов`язок судді провести процесуальну дію у вигляді заявлення самовідводу за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-76 КПК України.
Виходячи із розуміння самого поняття «самовідвід» в контексті обов`язку суді заявити його за вказаних вище підстав, є покладення законодавцем зобов`язання на суддю самостійно відсторонитися від участі у кримінальному провадженні.
Разом з тим, сам суд, його склад, серед інших аспектів, повинен забезпечувати достатні гарантії для того, щоб виключати будь-який необґрунтований сумнів у його безсторонності, враховуючи суб`єктивні критерії, особисті переконання та поведінку конкретного судді, а саме наявність особистої упередженості у судді або чи був він об`єктивним у цій справі. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може викликати не тільки об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Будь-яки суддя, стосовно неупередженості якого є сумнів, повинен заявити самовідвід, що констатовано у рішеннях Європейського суду з прав людини, у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Кіпріану проти Кіпру», «Пуллар проти Сполученого Королівства»; «Де Куббер проти Бельгії», «Делкурт проти Бельгії» та «Пєрсак проти Бельгії».
Отже, враховуючи зазначені положення та встановлені обставини, суддя вважає, що суддя ОСОБА_3 не має права брати участі у розгляді будь-яких питань в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000967 від 22 травня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а отже, заява судді про самовідвід підлягає задоволенню, що забезпечить достатньо гарантій та виключить будь-який обґрунтований сумнів у неупередженості суду, в тому числі з точки зору етичних норм, що констатовано стороною обвинувачення в цьому кримінальному провадженні.
Вказаний висновок повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к (провадження №51-9889км18).

В свою чергу, приходячи до вказаних вище висновків, суддя не може прийняти до уваги позицію потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_4 та захисника останньої, виходячи з оцінки суб`єктивного критерію безсторонності судді ОСОБА_3 .

Приймаючи вказане вище рішення, в розумінні змісту ч.1 ст.81 КПК України, якою визначено порядок розгляду заяви про відвід, суддя, що вирішує питання про самовідвід іншого судді, враховуючи сукупність засад кримінального провадження та розумності застосування правової процедури у випадку неоднозначного регулювання питання вирішення заяви про самовідвід у кримінальному провадженні, вважає, що правових перешкод для прийняття вказано вище рішення не існує.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.7, 9, 32, 34, 35, 75, 81, 82 КПК України, суддя -
УXВАЛИВ:
Заяву судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід від участі в розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000967 від 22 травня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, - задовольнити.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000967 від 22 травня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, передати до канцелярії Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для визначення судді у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1