УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , перекладача ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_17 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120 181 000 600 034 31 за підозрою ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_17 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим із заступником Генерального прокурора ОСОБА_22 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120 181 000 600 034 31 за підозрою ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалами слідчих суддів відносно кожного з підозрюваних застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Слідчим зазначено, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні спливає 20.09.2020. Однак, закінчити досудове розслідування у вказаний строк не надається можливим, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами необхідно виконати ряд процесуальних дій для отримання відомостей, що мають значення доказів. Для цього необхідно продовжити строк досудового розслідування не менше ніж до дев`яти місяців.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи, викладенні у клопотанні, просили клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисники заперечували проти задоволення клопотання. Вважали, що клопотання не відповідає вимогам КПК, оскільки до нього не додано жодного документу на обгрунтування доводів. Клопотання не містить переліку процесуальних дій, проведення або завершення яких потребує додаткового часу, та значення результатів цих процесуальних дій для судового розгляду. Вказували, що строк, який просить прокурор, є надвеликим, а всі процесуальні дії, на необхідності проведення яких він наголошує, можливо здійснити в коротший термін. Зазначили, що в даному кримінальному провадженні відсутні об`єктивні підстави для продовження досудового розслідування. Зазначали, що у даному кримінальному провадженні порушена підслідність. Вважали, що клопотання підлягає поверненню, а його повторний розгляд не передбачений кримінальним процесуальним законом. Стверджували, що строк досудового розслідування сплив і відповідно до вимог закону поновленню не підлягає.

Підозрювані підтримали позицію своїх захисників.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Виходячи із засади розумних строків, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції). Ч. 3 ст. 28 КПК України встановлює критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, яким зокрема є складність кримінального провадження (визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо) та спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду одного із передбачених КПК України рішень. Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з відповідним рішенням або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (ч. 1 ст. 219 КПК України). За загальним правилом досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Одночасно ч. 2 ст. 291 КПК України закріплює можливість продовження строку досудового розслідування у порядку, передбаченому § 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове слідство неможливо закінчити у визначений строк, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 ч.2 ст. 219 КПК України до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками ( ч. 3 ст. 294 КПК України). При чому строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Викладені конструкції чинного законодавства спрямовують діяльність слідчого судді при вирішенні питання про продовження строку досудового розслідування на дослідження ряду критеріїв, серед яких: тяжкість інкримінованого злочину, складність кримінального провадження, період, що минув з дня повідомлення про підозру, активність слідчого при проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, потреби досудового розслідування тощо.

У даному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування особливо тяжкого злочину. Слідчий просив продовжити строк досудового розслідування до дев`яти місяців, вказуючи на необхідність отримання висновків раніше призначених судових експертиз, зокрема молекулярно-генетичну, дактилоскопічну та експертизи холодної зброї, призначити експертизу матеріалів, речовин та виробів, для встановлення порохових залишків на одежі підозрюваних, згідно отриманих висновків призначити порівняльні судові молекулярно-генетичні експертизи, здійснити аналіз трафіків телефонних з`єднань, розсекретити протоколи про результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій, вирішити питання про направлення за підслідністю кримінального провадження № 120 192 200 600 030 95 від 31.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, провести інші слідчі (розшукові) дії; виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, відповідні експертизи було призначено в даному кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 84, 242 КПК України висновки експерта є процесуальними джерелами доказів, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Отже отримання висновків експертів за наслідками призначених у кримінальному провадженні експертиз обумовлюється потребами досудового розслідування.

Що стосується посилання на необхідність завершення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя зазначає таке. Згідно зі ст. 223, 246 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. При чому відповідно до ст. 252 КПК України фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цих Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. На підставі ч. 2 ст. 106 КПК України до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Отже слідчий суддя приймає до уваги необхідність завершення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій як умову продовження строку досудового розслідування.

Аналізуючи наведене у своїй сукупності, вважаю, що слідчим доведена необхідність надання додаткового строку з метою отримання доказів, що свідчать про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та можуть бути використані під час судового розгляду.

Отже встановлено, що для належного завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні з дотриманням розумних строків і прав підозрюваних, необхідним і достатнім є продовження досудового розслідування до дев`яти місяців.

Доводи сторони захисту щодо відсутності об`єктивних підстав для продовження строку досудового розслідування не заслуговують на увагу та спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження з огляду на його складність, яка обумовлена суб`єктним складом їх учасників, кількістю підозрюваних, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, неналежною процесуальною поведінкою захисту, спрямованої на затягування розгляду даного клопотання. Така сукупність факторів потребує значно більшого часу для проведення досудового розслідування та вказує на об`єктивну потребу у продовженні строку досудового розслідування.

Щодо доводів захисників з приводу необхідності повернення даного клопотання. Так, вказане клопотання загалом відповідає вимогам ч.2 ст.295-1 КПК України, а відтак підстав для його повернення слідчий суддя не вбачає.

Доводи захисників з приводу обов`язку прокурора виконати вимоги ч.2 ст.283 КПК України у випадку відмови слідчим суддею у продовженні строку досудового розслідування загалом є слушними та узгоджуються з вимогами ч.7 ст. 295-1 КПК України.

Втім, ч.4 та 5 вказаної статті визначають підстави для відмови у задоволенні клопотання, якими є протиправність та необґрунтованість, а також якщо слідчий не доведе, що додатковий строк необхідний для отриманні доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення експертизи, за умови, що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, а також, якщо досліджені під час вирішення цього питання обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подій кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення особі про підозру та/або підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення.

Між тим, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 31.08.2020 року не встановлено протиправності та необґрунтованості клопотання, як і інших підстав, визначених вищевказаними нормами кримінального процесуального закону.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді єдиною підставою для відмови послугувало не долучення постанови уповноваженого прокурора про обрахування загального строку досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0003431 відповідно до вимог ч.7 ст.219 КПК України. Висновків про протиправність та необгрунтованість спірного клопотання ухвала слідчого судді не містить.

За наведених вище обставин, слідчий суддя уважає, що у даному конкретному випадку у прокурора відсутні законні підстави для застосування наслідків, визначених ч. 2 ст.283 КПК України.

Під час розгляду вказаного клопотання прокурором усунуто недолік, який був єдиною підставою для відмови та надано постанову про обчислення строків досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні.

Зазначена постанова не є предметом судового розгляду, та у відповідності до вимог ст.303 КПК України не входить до переліку рішень, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування. Такі доводи захисників з приводу її незаконності повинні бути предметом перевірки під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді справи по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчинені злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Вказане кореспондується з практикою Європейського суду з прав людини, так поняття «обґрунтована підозра» приведене у Рішенні ЄСПЧ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», де обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для висновку про обґрунтованість підозри.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваних до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, яких у сукупності достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їм підозри.

А тому доводи сторони захисту щодо необгрунтованості та протиправності вказаного клопотання є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах клопотання письмових доказах.

Слідчим суддею в повній мірі забезпечено право на захист усіх підозрюваних при розгляді зазначеного клопотання. Так сторона захисту, кожен із захисників окремо та підозрювані, висловили та аргументували свою правову позицію з приводу незгоди з поданим клопотанням, реалізували право на звернення з клопотаннями, що були розглянуті слідчим суддею та частково задоволені.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 17 цієї ж Конвенції передбачається, що жодне з положень Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено у Конвенції.

Тлумачення наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про заборону зловживання правами, аналіз сукупності норм кримінального процесуального закону також вказує на недопустимість зловживання будь-якої із сторін своїми процесуальними правами.

Втім, нехтуючи вказаними нормами, сторона захисту, зокрема, захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зловживали своїми процесуальними правами, заявляла необґрунтовані відводи, численні клопотання, зривали судові засідання, без поважних причин покидали зал судового засідання, незважаючи на те, що про його закінчення не було оголошено, таким чином штучно створювали перешкоди для невиправданого затягнення розгляд вказаного клопотання. Такі дії захисників були розцінені слідчим суддею як зловживання процесуальними правами.

Окрім того, сторона захисту користувалась своїми процесуальними правами у такий спосіб, який є невиправданим при розгляді клопотання під час досудового розслідування та притаманний за процедурою розгляду для кримінальних проваджень, чим також всіляко затягувала процес.

Таким чином, доводи щодо порушення права на захист є надуманими та не відповідають фактичним обставинам.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 219, 294, 295, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_17 - задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120 181 000 600 034 31 за підозрою ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК Українидо дев`яти місяців, тобто до 20.12.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21.09.2020.

Слідчий суддя: