Шаргородський районний суд
ВИРОК

Іменем України

13 січня 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/1232/20

провадження 1-кп/152/15/21

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000189 від 10.10.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 10 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , інваліда 3 групи, що розташоване по АДРЕСА_2 , через незамкнену хвіртку зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння, де зустрів господаря ОСОБА_6 та застосовуючи насильство наніс йому декілька ударів в область обличчя, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока та в ділянці клубової кістки зліва; крововиливу у склеру лівого ока; крововиливу та рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва; саден на лобі (5), які відповідно до висновку експерта №131 від 13.10.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_3 підійшов до будинку, силою відчинив незамкнуті вхідні двері, шляхом пошкодження демонтував праву частину дверей, та незаконно, без дозволу власника, проник в середину будинку, де усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, не реагуючи на зауваження потерпілого ОСОБА_6 та заборону брати речі, які належать останньому, відкрито викрав із будинку у декілька прийомів 5 сіток цибулі загальною вагою 78,33 кг, вартістю 4,17 грн за 1 кг, на суму 326,63 грн, одну сітку моркви вагою 11,30 кг, вартістю 5,43 грн за 1 кг на суму 61,35 грн, дві скляних банки об`ємом по 2 л консервованих помідор, вартістю 30 грн кожна на суму 60 грн, чотири відерця консервованої риби з товстолоба вагою 3,6 кг, з не визначеною вартістю у зв`язку з відсутністю цінової інформації та телевізійний Т2 тюнер uClan Т2 HD SE Internet (без дисплея) вартістю 61,24 грн. Далі ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 509,23 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 10 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 , через незамкнену хвіртку зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння, де зустрів господаря і наніс йому декілька ударів в область обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_6 впав та лежав на землі, а він в той час підійшов до будинку, силою відчинив незамкнуті вхідні двері та шляхом пошкодження демонтував праву частину дверей, після чого проник в середину будинку, де не реагуючи на зауваження та заборону брати речі, які належать потерпілому ОСОБА_6 , виніс із будинку у декілька прийомів 5 сіток цибулі, одну сітку моркви, дві скляних банки об`ємом по 2 л консервованих помідор, 4 відерця консервованої риби з товстолоба та телевізійний Т2 тюнер. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Визнаний органом досудового розслідування потерпілим ОСОБА_6 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. До суду від потерпілого ОСОБА_6 поступила заява про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. Претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на вирішення суду (а.с.24).

Суд, виконуючи вимоги ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового засідання щодо проведення судового розгляду без потерпілого, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого ОСОБА_6 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 також вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подав письмову заяву (а.с.66).

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суда немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 10 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, з корисливих спонукань прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , інваліда 3 групи, що розташоване по АДРЕСА_2 , через незамкнену хвіртку зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння, де зустрів господаря ОСОБА_6 та застосовуючи насильство наніс йому декілька ударів в область обличчя, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока та в ділянці клубової кістки зліва; крововиливу у склеру лівого ока; крововиливу та рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва; саден на лобі (5), які відповідно до висновку експерта №131 від 13.10.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_3 підійшов до будинку, силою відчинив незамкнуті вхідні двері та шляхом пошкодження демонтував праву частину дверей, та незаконно, без передбаченого дозволу власника, проник в середину будинку, де усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, не реагуючи на зауваження потерпілого ОСОБА_6 та заборону брати речі, які належать останньому, відкрито викрав із будинку у декілька прийомів 5 сіток цибулі загальною вагою 78,33 кг, вартістю 4,17 грн за 1 кг, на суму 326,63 грн, одну сітку моркви вагою 11,30 кг, вартістю 5,43 грн за 1 кг на суму 61,35 грн, дві скляних банки об`ємом по 2 л консервованих помідор, вартістю 30 грн кожна на суму 60 грн, чотири відерця консервованої риби з товстолоба вагою 3,6 кг, з не визначеною вартістю у зв`язку з відсутністю цінової інформації та телевізійний Т2 тюнер uClan Т2 HD SE Internet (без дисплея) вартістю 61,24 грн. Далі ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 509,23 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у грабежі, поєднаному з проникненням у житло, органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП "Шаргородська ЦРЛ" ОСОБА_3 не перебуває (а.с.101).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , який активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки потерпілого, суд вважає, що зазначені і проаналізовані обставини є підставами для визначення основного покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 3 ст.186 КК України.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку суду, призначення саме такого виду покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України.

Кримінальне правопорушення, яке є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироку Шаргородським районним судом Вінницької області від 27 жовтня 2020 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць (а.с.78 81).

За вказаних обставин покарання йому слід призначити за правилами ч.ч.1,4 ст.70 КК України, тобто призначити покарання за кримінальне правопорушення, про яке стало відомо після постановлення попереднього вироку та з урахуванням раніше постановленого вироку призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначених за обома вироками в межах, встановлених у ч.2 ст.70 КК України.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВС України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

Речові докази по даному кримінальному провадженню згідно з положеннями ст. 100 КПК України підлягають залишенню у власності потерпілого ОСОБА_6 та поверненню обвинуваченому ОСОБА_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 980, 64 грн.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_3 затриманий 10.10.2020 (а.с.72).

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.10.2020 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обраний запобіжний захід слід залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Відповідно до положень ч.4 ст.70, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 року призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 10.10.2020 по 13.01.2021.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.10.2020 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 64 коп.

Речові докази: п`ять сіток цибулі загальною вагою 78,33 кг, одну сітку моркви вагою 11,30 кг, дві скляних банки об`ємом по 2 л кожна консервованих помідор, чотири відерця консервованої риби з товстолоба вагою 3,6 кг, телевізійний Т2 тюнер uClan Т2 HD SE Internet (без дисплея) - залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 ; калькулятор марки «Tarkun», іконку, ніж, грошові кошти в сумі 143 (сто сорок три) гривні, ключі від врізного замка, сумку чоловічу типу «Барсетка», військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 повернути засудженому ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1