Справа № 524/2633/20
Провадження 1-кп/524/232/21
УХВАЛА

12.01.2021 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
спеціаліста ОСОБА_5
особи, стосовно якої передбачається застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці судове засідання по клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Васіно, Кіровоградської області, українки, громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
04 лютого 2020 року близько 17 год. 35 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 таємно, шляхом вільного доступу взяла з полиці магазину товар, а саме продукти харчування на загальну суму 765,80 грн., що належали потерпілій ОСОБА_7 .
Розпорядитися зазначеним майном та обернути його на свою користь ОСОБА_6 не змогла, оскільки виконала усі дії, які вважав необіхдними для доведення суспільно небезпечного діяння до кінця, але суспільно небезпечне діяння не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як остання була викрита працівниками охорони магазину.
Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинила у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечувала обставини, що викладені у клопотанні прокурора.
Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 погодився із вчиненням ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння за вказаних в ухвалі обставин, проти застосування заходів медичного характеру не заперечував.
Потерпіла у судове засідання не прибула, подала клопотання у якому просила судовий розгляд проводити у її відсутність.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України підтверджено дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме:
- заявою потерпілої;
- актом контрольної перевірки від 05.02.2020 року;
- протоколом огляду місця події від 04 лютого 2020 року;
- протоколом перегляду диску від 26.02.2020 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2020 року свідку ОСОБА_8 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2020 року свідку ОСОБА_9 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2020 року свідку ОСОБА_10 ;
Згідно акту судово-психіатричного експерта № 152 від 07 квітня 2020 року, ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді маячного розладу органічного походження, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння, також страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді маячного розладу органічного походження, що позбавляє підекспертну здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними і позбавляє здатності керувати ними у вказаний період часу. ОСОБА_6 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. На підставі ч. 2 ст. 94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально- процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою і приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України КК України, доведено повністю.
Частиною 1 ст. 503 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 152 від 07.04.2020 року, ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді маячного розладу органічного походження і страждала ним на час, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння, також страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді маячного розладу органічного походження, що позбавляє підекспертну її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. На підставі ч. 2 ст. 94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_6 на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння, оскільки вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому відповідно до ч.2 ст. 19 КК України ОСОБА_6 не підлягає кримінальній відповідальності.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів із звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.
Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_6 та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але також і її відношення до вчиненого, дані про її особу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_6 у стані неосудності, яка за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 371, 372, 392-395, 503, 512, 513, 516, 532, КПК України, ст.94 КК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, про що їй оголосити.
Речові докази продукти харчування, які передані згідно зберігаючої розписки потерпілій ОСОБА_7 , залишити у власності потерпілої ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1