Справа №523/2226/20
Провадження №1-кп/523/912/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , у присутності потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , власника майна ОСОБА_8 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0001084 від 2.12.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

Встановив:

З прокуратури Одеської області до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_9 , у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні надані до суду матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Суворовському районному суду м. Одеси, оскільки інкриміноване обвинуваченому діяння було вчинене на території Суворовського району м. Одеси.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання клопотань про здійснення виклику певних осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, передбачених ч.2 ст.315 КПК України не надійшло.

Необхідності для виклику перекладача обвинувачений не потребує, оскільки достатньо розуміє державну мову, якою ведеться судочинство. Питання про залучення захисника для здійснення захисту у суді вирішене у ході досудового розслідування.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який вважав за можливе призначати судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів; представника потерпілих ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які приєдналися до думки прокурора; захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які не заперечували проти призначення судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали, суд дійшов до висновку, що є достатньо підстав для призначення судового розгляду у судовому засіданні.

З`ясувавши питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому засіданні, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні одноособово за обов`язковою участю прокурора, представника потерпілих, потерпілих, захисника, обвинуваченого.

Разом з цим судом з`ясовано, що в порядку ст.174 КПК України 3.03.2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся фізична особа підприємець ОСОБА_8 про скасування арешту з належного йому рухомого майна, накладеного в рамках даного кримінального провадження, а саме вантажного автомобілю марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 2.12.2019 року, коли водій ОСОБА_9 , керуючи вищезазначеним авто потягом, порушуючи «Правила дорожнього руху» України скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка від отриманих ушкоджень загибла на місці події, даний транспортний засіб був вилучений та поміщений на спеціалізований майданчик тимчасового затримання автомобілів, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що всі авто технічні та трасологічні експертизи проведені, досудове розслідування завершене та обвинувальний акт спрямований до суду, автомобіль не підлягає спеціальній конфіскації, тому на даний час, коли всі слідчі закінчені, відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного транспортного засобу, лише обмежує його право володіти та користуватися своєю власністю.

Водночас встановлено, що 26.05.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_8 , який є власником транспортного засобу та роботодавцем водія ОСОБА_9 , на користь потерпілого ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди у розмірі 115595,36 гривень, морального збитку у сумі 1млн. 200 тис. гривень та додаткові витрати на санаторне-курортне лікування, придбання ліків в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України», що становить 4723 гривні щомісячно, починаючи з дати подання цієї заяви та довічно; на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди у сумі 1 млн. гривень.

Разом з позовною заявою до суду представником потерпілих ОСОБА_5 було надане клопотання про виклик та допит у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_6 та зятем ОСОБА_7 , який може повідомити суду обставини, що мають значення для підтвердження цивільного позову, а також клопотання про призначення судової психологічної експертизи відносно ОСОБА_7 з метою отримання відповідей на ряд питань (перелік яких надається), що може мати значення для справи та клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, належного ОСОБА_9 , а також рухоме та нерухоме майно, належне ФОП ОСОБА_8 відповідно зазначеного переліку з забороною вказаним особам вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом належного їм на праві власності нерухомого та рухомого майна.

Вирішуючи клопотання підприємця ОСОБА_8 про скасування арешту з вантажного автомобілю марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вислухавши думку учасників процесу:

- ОСОБА_8 , який у судовому засіданні підтримав своє клопотання, пояснюючи, що автомобіль оглянутий, всі експертизи зроблені, ніяких порушень не має, у зв`язку з чим просив скасувати арешт та повернути йому автомобіль, так як у нього наявні договори, що машину беруть у роботу, але транспортний засіб пів року знаходиться на штраф. майданчику, тільки збільшуються збитки;

- прокурора ОСОБА_3 , який вважав за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_8 частково, а саме повернути автомобіль власнику, щоб особа мала можливість працювати, при цьому за наявності цивільного позову з метою недопущення відчуження транспортного засобу арешт з автомобілю не знімати;

- представника потерпілих ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення клопотання про скасування арешту з автомобілю за підстав забезпечення позовних вимог, звертаючи увагу суду, що разом з позовною заявою були надані клопотання про забезпечення позову, в тому числі накладення арешту на нерухоме майно обвинуваченого, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_8 відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав; в подальшому висловила позицію щодо можливості повернення автомобілю власнику для експлуатації, але арешт залишити;

- потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які приєдналися до думки свого представника ОСОБА_5 ;

- захисника ОСОБА_4 , який вважав за можливе зняти арешт з автомобілю за вказаних підприємцем підстав, також зазначаючи, що транспортний засіб пів року не обслуговується, продовжувати його залишати на штраф майданчику жодним чином не буде сприяти забезпечення позову, так як автомобіль кожний час втрачаю свою вартість, також звертаючи увагу суду на клопотання представника потерпілих про забезпечення позову, акцентуючи на тому, що клопотання повинно бути або арешт майна, або заборона відчуження, застосування двох видів забезпечення позову відповідно норм законодавств є недопустимим, тому на думку сторони захисту достатньо зобов`язати власника майна заборонити відчуження цього майна;

- обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав думку свого захисника, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно реєстру матеріалів досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 6.12.2019 року був накладений арешт на майно у кримінальному провадженні за №0001084 від 2.12.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, а саме вантажний автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За змістом ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою цієї ж статті регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, на підставі викладеного, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов до висновку, що на теперішній час підстави для арешту вищевказаного майна у вигляді вантажного автомобілю марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 відпали частково, оскільки всі експертні дослідження з вищевказаним транспортним засобом здійснені, всі необхідні слідчі дія у рамках проведення досудового розслідування даного кримінального провадження проведені, тому з метою не порушення процесуальних прав громадян, передбачених законодавчими актами України, подальше утримання транспортного засобу на штраф майданчику є недоцільним, однак приймаючи до уваги наявність позовних вимог, суд вважає, що мотивація потерпілої сторони щодо забезпечення позову є актуальною, необхідність в застосуванні арешту майна на даний момент не відпала. На підставі наведеного клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню з наведених підстав.

Вирішуючи клопотання представника потерпілих ОСОБА_5 про забезпечення позову, а саме накладення арешту на нерухоме майно, належного ОСОБА_9 , а також рухоме та нерухоме майно, належне ФОП ОСОБА_8 відповідно зазначеного переліку з забороною вказаним особам вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом належного їм на праві власності нерухомого та рухомого майна; вислухавши думку учасників процесу:

- представника потерпілих ОСОБА_12 , яка підтримала своє клопотання, зазначаючи, що ціна позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди складає 2 млн. 320 тис. 318, 36 гривень, на момент ДТП ОСОБА_9 виконував функції водія, працюючи за трудовим договором у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 , відповідно до діючого ЦПК України роботодавець несе відповідальність за робітника щодо відшкодування завданої шкоди, тому вважає ОСОБА_8 солідарним спів відповідачем, водночас на запитання суду підтвердила той факт, що дійсно вартість майна не зазначена в реєстрі, так як вона може змінюватися від ринкової ситуації, позивачі не володіють відомостями щодо вартості майна, допускаючи, що ця інформація може бути у відповідачів чи проведена вартісна оцінка, однак з урахуванням ціни позову, яка є значною, просила накласти арешт на все майно осіб згідно інформаційної довідки з Державного реєстру, при цьому забезпечити позов двома шляхами, як накладення арешту, так і заборону відчуження, вважаючи, що майно фізичної особи підприємця та фізичної особи, яка присутня у судовому засідання це таж сама особа, прав якої не можливо відокремлювати;

- потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які приєдналися до думки свого представника ОСОБА_5 ;

- прокурора ОСОБА_3 , який вважав, що на даний час за відсутності даних щодо вартості вказаного представником потерпілих майна та взагалі будь-якої інформації, яка б дала можливість визначити ринкову вартість рухомого чи нерухомого майна шляхом порівняння з іншими об`єктами, унеможливлює прийняття законного рішення щодо вирішення даного питання, накладати арешт на все майно, на думку сторони обвинувачення, є не правильним, слід як мінімум з`ясувати належність цього майна, чи воно повністю належить особі чи це є спільна часткова власність, також зазначаючи, що за причинну шкоду внаслідок ДТП відповідає власник транспортного засобу, тобто не ФОП, а просто ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне привести позов у відповідність до чинного законодавства;

- захисника ОСОБА_13 , який заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілих щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки представник потерпілих, не представляючи доказів вартості переліку майна ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , пропонує обмежити право власника, який відповідно до Конституції України та ЦК України ніяким чином не може бути обмежений в праві користування, володіння, розпоряджання своїм майном, існують принцип , які не можна порушувати, запропонований захід у вигляді арешту на все майно не може бути застосований, так як це майно належить підзахисному на праві спільно сумісної власності з дружиною та дочками, таким чином буде порушуватися право інших осіб, які не є учасниками даного кримінального провадження, крім того перераховане представником потерпілих рухоме майно не є власністю ФОП ОСОБА_8 , який вказаний відповідачем по справі, транспортні засоби належать особисто ОСОБА_8 та його дружині, тому застосування такого заходу як арешт майна є не доцільним, достатньо для забезпечення виконання процесуальних рішень заборонити власникам у відчуженні такого майна;

- обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав думку свого захисника, суд дійшов до висновку, що клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборони зазначеним особам вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом належного їм на праві власності нерухомого та рухомого майна,

Дійсно, відповідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, разом з цим суд вважає за необхідне наголосити, що на даній стадії підготовчого провадження суд позбавлений можливості надати оцінку доказам, які представником потерпілих не надані належним чином, відсутня інформація щодо вартості майна осіб, залишилося відкритим питання щодо належності обвинуваченому перерахованого майна, не надано документальних підтверджень, що ОСОБА_9 у вказаний в обвинувальному акті період часу працював за трудовим договором, безпосередньо виконуючи трудові обов`язки, тобто ступінь відповідальності ОСОБА_8 не доведена, у зв`язку з чим не вбачається необхідності в визнані ФОП ОСОБА_8 цивільним відповідачам.

з За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.61 ч.2 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Таким чином вбачається необхідність в визнанні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільними позивачами у даному кримінальному провадженні у зв`язку з заявленими позивними вимогами.

Згідно ст. 62 ч.1,2 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Таким чином вбачається необхідність в визнанні ОСОБА_9 цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні у зв`язку з заявленими позивними вимогами.

Крім цього, статтею 314 ч.5 КПК України регламентовано, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складення досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Відповідно до положень ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду; досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчинені злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Частиною четвертою ст.314-1 КПК України передбачені випадки, коли досудова доповідь не складається. У судовому засіданні не встановлено підстав для не складання досудової доповіді, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування в рамках вищезазначеного кримінального провадження щодо ОСОБА_9 з 30.01.2020р. був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали суду припинив свою дію 30.03.2020р.

Відповідно до положень ст.315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Оскільки під час підготовчого судового засідання клопотань про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надійшло, дослідивши обвинувальний акт та приймаючи до уваги висунуте ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, а також особу обвинуваченого, який не порушував покладені на нього судом обов`язки, враховуючи положення ст.315 ч.3 КПК України, суд дійшов до висновку, що на теперішній час не має необхідності в вирішенні питання щодо обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 128, 134, 314-316, 369-372, 392 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відповідного кримінального провадження на 1.06.2020р. 10:30 год. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси, зала судових засідань №11.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Прийняти цивільний позов адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди у розмірі 115595,36 гривень, морального збитку у сумі 1млн. 200 тис. гривень та додаткові витрати на санаторне-курортне лікування, придбання ліків в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України», що становить 4723 гривні щомісячно, починаючи з дати подання цієї заяви та довічно; на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди у сумі 1 млн. гривень у кримінальному провадженні за №0001084 від 2.12.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України до розгляду у судовому засіданні.

Відмовити представнику потерпілих ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про визнання ФОП ОСОБА_8 цивільним відповідачам.

Визнати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільними позивачами у даному кримінальному провадженню.

Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цивільними відповідачем у даному кримінальному провадженню.

Клопотання представника потерпілих ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належного ОСОБА_9 , а також рухоме та нерухоме майно, належне ФОП ОСОБА_8 відповідно зазначеного переліку з забороною вказаним особам вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом належного їм на праві власності нерухомого та рухомого майна задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 відчужувати будь-яким способом належне йому нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.

Заборонити ОСОБА_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 відчужувати будь-яким способом належне йому нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.

Клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Передати вантажний автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , на який ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 6.12.2019 року був накладений арешт на відповідальне зберігання ОСОБА_8 з забороною відчуження зазначеного майном до прийняття судом остаточного рішення.

Копію ухвали для виконання направити до Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5.

Доручити Суворовському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України скласти досудову доповідь стосовно:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, раніше не судимого. За змістом обвинувального акту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що він повинен приймати участь у підготовці досудової доповіді, яка полягає у наданні персоналу органу пробації інформації необхідної для підготовки такої доповіді.

Досудову доповідь подати до Суворовського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити до Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» для організації виконання ухвали суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя : ОСОБА_1