Справа № 544/1082/20
Номер рядка звіту 227
У Х В А Л А

22 жовтня 2020 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 16.05.2020, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні начальником Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , яке обґрунтовано наступним. Підставами застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Крім того ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років. Враховуючи вказані обставини можливо зробити висновок, що менш суворий запобіжний захід не може забезпечити уникненню ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків. Прокурор просив продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши останньому залишати місце постійного проживання у період часу з 22-00 години до 06-00 години наступного дня; а також покласти на обвинуваченого обов`язки прибувати до прокурора, суду за викликом; не відлучатися зі свого місця проживання, в якому він зареєстрований, проживає; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками за виключенням як за ініціативою прокурора в його присутності.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешті, мотивуючи наступним. В порушення ст.184 КПК України сторона обвинувачення в своєму клопотанні взагалі не виклала обставин, на підставі яких прокурор дійшов до висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, які підтверджують ці обставини. Також прокурор не обґрунтував неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, яким є особисте зобов`язання. Прокурором не наведено жодного доказу та не вказано жодної обставини, які підтверджують здійснення ОСОБА_7 будь-якого впливу на свідків та потерпілих чи намагання останнього переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Необґрунтованими є посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, оскільки його вина не доказана вироком суду. Прокурором не доведено обставини можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що вказаний у клопотанні, а саме: особисте зобов`язання. Захист вважає, що при застосуванні запобіжного заходу судом не може бути прийнята до уваги лише одна з обставин, які підлягають з`ясуванню при обранні запобіжного заходу тяжкість злочину, а тому враховуючи, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України є доцільним застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд зазначає наступне.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м.Полтави від 28.08.2020 підозрюваному ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці до 25.10.2020, заборонивши останньому залишати місце постійного проживання у період часу з 22-00 години до 06-00 години наступного дня.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, суд вказує таке.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового покарання, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Однак наявність вказаного ризику переховуватися від суду не підтверджений прокуроромналежними та допустимими доказами.

Стосовно ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, про наявність якого вказує прокурор, суд зазначає, що вказаний ризик ґрунтується на припущеннях прокурора та також не підтверджений належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором у судовому засіданні не доведено.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам.

Прокурором при розгляді клопотання всупереч вимогам ч.3 ст.176 КПК України не доведено, що встановлені під час розгляду даного клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, не може бути застосований до обвинуваченого.

Таким чином, оскільки при розгляді клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не доведено наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; вік та стан його здоров`я; наявність у обвинуваченого постійного місця проживання; відсутність судимостей, а також те, що ОСОБА_7 дотримувався умов застосованого до нього раніше запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд уважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 задоволенню не підлягає. При цьому з огляду на викладене суд знаходить достатніми підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, а саме особистого зобов`язання.
Керуючись ст. 177-179, 194, 196, 314, 392 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання начальника Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 протягом двох місяців, терміном до 21 грудня 2020 року виконувати наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м.Канів Черкаської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі, встановленому ч.2 ст.179 КПК України.

Копію ухвали вручити ОСОБА_7 негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 15-45год 23 жовтня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1