Справа № 161/9999/19
Провадження № 1-кп/161/219/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 03 серпня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456 від 25 квітня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
15.10.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки;
11.07.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, у відповідності до ч. 1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2013 та призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі звільнений по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 24 квітня 2019 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в дворі поблизу будинку № 73 по вул. Львівській у м. Луцьку, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого заволодіння чужим майном, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , повторно, відкрито викрав грошові кошти в сумі 400 грн., які потерпілий ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 під впливом погроз від останнього про застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після чого, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 відкрито викрав, вирвавши із рук потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 10 доларів США, що в еквіваленті, згідно офіційного курсу Національного банку України, складає 266, 88 грн.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 666, 88 грн.
Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаним з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненим повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що дійсно, він, за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Суму викраденого не заперечував, У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Оцінивши всебічно, повно та неупереджено досліджені докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_4 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками вчинення умисних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаним з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненим повторно та обвинувачений дійсно винний в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання, хворіє, на його утриманні знаходяться малолітня та неповнолітня сестра, шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі, який в своїй заяві вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.
Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: грошові кошти 400 грн., 10 дол. США залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: