УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України,
в с т а н о в и в:
07 липня 2020 року представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , посилаючись на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, звернулась до суду зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві повернути ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 213 013,00 грн., що були вилучені в рамках кримінального провадження № 0000088.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених.
Уповноважена особа СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Так, у судовому засіданні встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000088, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.
13 лютого 2020 року згідно до постанови старшим слідчим з ОВС СВ розслідувань особливо важливих кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , кримінальне провадження № 0000088, внесене 29 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, закрито.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Статтею 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, орган досудового розслідування з клопотанням про арешт майна, вилученого 27 лютого 2019 року під час обшуку, не звертався, арешт на вказане майно не накладався, вилучене майно в розумінні ст. 98 КПК України речовим доказом в рамках даного кримінального провадження не визнано, зазначене майно станом на день розгляду скарги не повернуто, що свідчить про безпідставність утримання такого майна, яке в силу положень ст. 169 КПК України підлягає негайному поверненню скаржнику, проте слідчий суддя приймає до уваги, що на день розгляду скарги кримінальне провадження в рамках якого вилучено майно, закрито.
Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбаченим цим кодексом.

За змістом ст. ст. 303, 306 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені лише під час досудового розслідування.

Враховуючи, що стадія досудового провадження у кримінальному провадженні № 0000088, внесеного 29 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, закінчена, а проведення вказаних дій, на яких наполягає скаржник поза межами досудового розслідування, суперечить діючому процесуальному закону, тому дана обставина унеможливлює розгляд скарги представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
Водночас, вбачається необхідним роз`яснити скаржнику, що спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства за правилами статі 387 ЦК, вказане узгоджується з постановою пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167-169, 171, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1