Справа № 591/995/20
Провадження № 1-кс/591/2535/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що слідчим управлінням проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000027, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 11.09.2020 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно. Оскільки вказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти на них арешт з метою збереження, а також з метою забезпечення у майбутньому конфіскації майна.

В судове засідання слідчий та володільці майна не з`явились, надіслали заяви про можливість розгляду клопотання без їх участі.
У зв`язку з цим та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні до ЄРДР № 0000027, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, додані до клопотання матеріали містять відомості про те, що майно (карта Приват Банк № НОМЕР_1 , карта Альфа-Банк

№ НОМЕР_2 , карта Альфа-Банк № НОМЕР_3 , карта Альфа-Банк без номеру з чіпом; мобільний телефон Iphone X imei: НОМЕР_4 з сім - картою НОМЕР_5 , та в автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_6 ) вилучене під час проведення обшуку у квартирі за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 є речовими доказами у кримінальному провадженні.

За таких обставин, оскільки вказані вилучені під час обшуку речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження, і які можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду, тому з огляду на положення п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, на них потрібно накласти арешт з метою збереження.

Водночас, немає підстав вважати, що грошові кошти в сумі 7 482 грн. з сумки ОСОБА_4 ; автомобіль ««VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_6 підпадають під критерії визначені ст.98 КПК України, а тому відсутні підстави для накладення на вказане майно арешту з метою його збереження як речового доказу.

Крім того, немає підстав для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення майбутньої конфіскації, оскільки згідно п.3 ч.2 та ч.5 ст.170 КПК передбачено накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Водночас, слідчим до клопотання не додано відомостей про те, що власнику вказаних речей оголошено про підозру за статтею КК, яка передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а також що підозрюваний є власником автомобіля чи грошей.
Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені 11.09.2020 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони власникам та володільцям користуватись та розпоряджатись ними, а саме:

- карта Приват Банк № НОМЕР_1 , карта Альфа-Банк

№ НОМЕР_2 , карта Альфа-Банк № НОМЕР_3 , карта Альфа-Банк без номеру з чіпом;

- мобільний телефон Iphone X imei: НОМЕР_4 з сім - картою НОМЕР_5 , та в автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_6 з метою збереження вказаного майна як речових доказів.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на: грошові кошти в сумі 7 482 грн. з сумки ОСОБА_4 ; автомобіль ««VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно з метою забезпечення його конфіскації.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного су ду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1