ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2189/20 Справа № 190/486/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджений має 3 заохочення та 5 стягнень, які погашено за плином часу, працевлаштований на виробництві установи в швейній дільниці, відповідно до характеристики від 15 травня 2020 року характеризується позитивно, що свідчить про те, що засуджений у повній мірі не став на шлях виправлення. Крім того, судом вказано, що потреба в плановому хірургічному лікуванні може бути забезпечена в умовах відбуття засудженим покарання, оскільки згідно аб. 2 п. 5 розділу IІ. Наказу МОЗ України та МЮ України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» у випадку необхідності направлення засудженого до лікарняного закладу або до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку медичний працівник медичної частини УВП готує медичну довідку про стан здоров`я такого засудженого, в якій визначає строк, протягом якого керівництво УВП має направити засудженого на лікування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу засуджений зазначає, що має 4 заохочення, мав 5 стягнень, проте вони погашені за плином часу, працевлаштований на виробництві установи в швейній дільниці, дотримується норм, встановлених установою, правомірних та ввічливих відносин з персоналом, приймає участь у виховних заходах та у житті і діяльності відділення та установи в цілому, підтримує соціальні зв`язки з рідними. Звертає увагу, що до кінця строку відбування покарання залишилось 6 місяців.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року залишено без зміни.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні подання ПВК №122 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
Початок строку відбування засудженим ОСОБА_7 покарання 12 листопада 2016 року.
Кінець строку відбування засудженим ОСОБА_7 покарання 19 грудня 2020 року.
Як встановив суд першої інстанції засуджений ОСОБА_7 відбув призначеного покарання, засуджений в період відбуття покарання отримав 4 заохочення ( 3 подяки, 1 зняття раніше накладеного стягнення), а саме 26 вересня 2017 року, 02 квітня 2019 року, 27 червня 2019 року, 28 грудня 2019 року, за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 5 стягнень, які погашено за плином часу, 03 квітня 2018 року догана ( нетактовна поведінка нецензурна лайка, погроза фізичною розправою представникам адміністрації), 06 квітня 2018 року сувора догана (нетактовна поведінка нецензурна лайка, невдоволення вимогами режиму утримання та діями адміністрації), 07 серпня 2019 року догана ( нетактовна поведінка нецензурна лайка, погроза фізичною розправою представникам адміністрації), 04 вересня 2019 року - попередження ( порушення форми одягу невдоволення вимогами адміністрації, щодо встановленої форми одягу), 09 жовтня 2018 року догана ( нетактовна поведінка невдоволення порядком здійснення ранкової зарядки, невдоволення діями чергової зміни), 27 лютого 2019 року підбурював засуджених до не виходу в їдальню 07 березня 2019 року по вказаному факту, адміністративною комісією прийнято рішення обмежитися профілактичною бесідою.
Згідно характеристики від 21 грудня 2017 року характеризується позитивно, згідно характеристики від 20 серпня 2019 року характеризується задовільно, згідно характеристики від 04 липня 2019 року характеризується добре, згідно характеристики від 15 жовтня 2019 року характеризується позитивно, працевлаштований до швейної дільниці, згідно характеристики від 15 травня 2020 року характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи в швейній дільниці.
Також, 20 вересня 2018 року адміністративною комісією ПВК № 122 відмовлено в поданні матеріалів щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України, як порушнику режиму утримання,
Крім того, відповідно до довідки державної установи ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській області від 15 травня 2020 року існує потреба в плановому хірургічному лікуванні ОСОБА_7 через 2-3 місяці, стан засудженого задовільний.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки наявність 4 заохочень та відсутність стягнень ще не підтверджує того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Ті обставини, що засуджений працевлаштований на виробництві установи в швейній дільниці, дотримується норм, встановлених установою, правомірних та ввічливих відносин з персоналом, приймає участь у виховних заходах та у житті і діяльності відділення та установи в цілому, підтримує соціальні зв`язки з рідними, не можуть свідчити, що він виправився та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зазначені обставини свідчать лише про намагання засудженого ОСОБА_7 використати формальні підстави - факт відбуття певної частини покарання для звільнення з місць позбавлення волі.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення останній не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи ОСОБА_7 про упереджене ставлення до нього суду є безпідставними, як і його твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Крім того, необхідно зазначити, що потреба в плановому хірургічному лікуванні може бути забезпечена в умовах відбуття засудженим покарання, оскільки згідно аб. 2 п. 5 розділу IІ. Наказу МОЗ України та МЮ України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» у випадку необхідності направлення засудженого до лікарняного закладу або до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку медичний працівник медичної частини УВП готує медичну довідку про стан здоров`я такого засудженого, в якій визначає строк, протягом якого керівництво УВП має направити засудженого на лікування.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4