Провадження № 1-кп/752/1295/21
УХВАЛА

20 січня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000244 від 11 січня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурорОСОБА_4 ,
обвинуваченийОСОБА_3 ,

установив:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Також прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , мотивуючи наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 4, 5 ст. 177 КПК, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились та продовжують існувати. А саме, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити нові злочини. Прокурор посилається на тяжкість вчиненого злочину, відсутність у ОСОБА_3 постійного місця проживання на території міста Києва та Київської області, а також будь-якого джерела доходів, що унеможливлює його особисту явку до суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні. При цьому не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва. Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. 291, ст. 292 КПК. Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
В силу вимог ч. 5 ст. 314, ст. 314-1 КПК суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.
Судове засідання у даному кримінальному провадженні слід проводити відкрито.
У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілих, доставити обвинуваченого.
Кримінальне провадження здійснювати суддею одноособово.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 ст. 177 КПК передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 1 ст. 178 КПК передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суд м. Києва від 21 грудня 2020 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25 січня 2021 року.
Тому, враховуючи вимоги ст. 315 КПК, суд має вирішити заявлені клопотання, які стосуються запобіжних заходів.
З огляду на характер інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дані про його особу, а також те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. 177, ст. 178 КПК, які враховував слідчий суддя при обранні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.
Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 за інкриміноване кримінальне правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, що ставляться йому в провину, дані про особу ОСОБА_3 , котрий раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відсутність у нього джерел доходу та постійного місця проживання, а тому вважає, що застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, зокрема, не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду та запобігає ризику вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Застосування більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим. Продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись статтями 131,132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 314-316, 369-372, 376 КПК, суд
постановив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва на 27 січня 2021 року о 14:00.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, доставити обвинуваченого.
Кримінальне провадження розглядати одноособово.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 березня 2021 року включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1