Справа № 216/5122/20
Провадження № 1-кп/216/919/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 00000176 від 23 березня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працює водієм у службі таксі «Мотор», неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 о 19.30 год. ОСОБА_3 , працюючи водієм в службі таксі «Мотор» на автомобілі марки «Audi», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (литовська реєстрація), отримав замовлення на проїзд від будинку АДРЕСА_3 до с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. Прибувши за адресою виклику (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Едуарда Фукса, буд. № 61) та взявши пасажирів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , ОСОБА_3 почав свій рух у напрямку с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. За напрямком руху в с. Мар`янівка Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_4 попросила здійснити зупинку на декілька хвилин. Після того, як ОСОБА_3 зупинив автомобіль таксі, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 вийшли з нього, залишивши власні речі в середині салону автомобіля. Побачивши жіночу сумку, яка належить потерпілій ОСОБА_4 , у ОСОБА_3 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_4 та інших свідків-очевидців, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу викрав жіночий гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 800 грн і банківські картки банку АТ КБ «ПриватБанк», у тому числі картка № НОМЕР_2 .

04 березня 2020 року ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, о 20:17:02 год. і 20:18:52 год. через термінал САDN 7024 банку АТ КБ «ПриватБанк», який розташований на вул. Купріна, 127 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з банківської картки вказаного банку № НОМЕР_2 таємно вкрав грошові кошти в сумі 10 900 грн, які належать потерпілій ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 11 700 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Судом встановлено, що учасники судового провадження, отримавши копії матеріалів дізнання, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та подали до суду відповідні заяви про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за їх відсутності. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тому у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , останній беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (кражідка).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, працює водієм у службі таксі «Мотор», неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем мешкання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (а.к.п. 63-103).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдану кримінальним проступком шкоду потерпілій ОСОБА_4 не відшкодовано.

Обставиною, яка пом`якшує покарання згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення проступку та його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого й наведені дані про його особу, зокрема, відсутність попередніх судимостей, наявність роботи, перебування на утриманні двох малолітніх дітей, посередню характеристику за місцем проживання, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також не відшкодування потерпілій завданої кримінальним проступком шкоди.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, а також на перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який уперше притягується до кримінальної відповідальності, має роботу, постійне місце проживання та двох малолітніх дітей, беззаперечно визнає свою вину у вчиненні вказаного проступку та дійсно щиро кається, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та із достатньою переконливістю свідчить про позитивну перебудову його свідомості й реальну можливість виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення з випробуванням, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1