Справа № 752/7729/20
Провадження № 1-кс/752/8309/20
У Х В А Л А

22 жовтня 2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0002422 від 08.04.2020, за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,-
встановив:
до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 в якому просить накласти арешт на майно із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме на автомобіль марки «Audi A6» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до витягу з інформаційної бази належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.
Слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власників майна, керуючись вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.
Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0002422 від 08.04.2020, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
В обгрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , визначивши подальше вчинення злочинів, як основне джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом скоєння умисних злочинів, а саме розбоїв - нападів з метою заволодіння чужим майном, поєднаних із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчинив злочини.
Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виконавцем (співорганізатором) активним учасником запланованих злочинів, надавши згоду на участь в злочинах у складі озброєної банди, сформованої на етнічній основі, достовірно знаючи про входження до її складу ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, підтвердивши власними діями реальність свої намірів, з метою реалізації розробленого ОСОБА_6 злочинного плану, відомого всім учасникам озброєної банди, виконував відведені йому функції під час готування та вчинення злочинів, а саме: визначав разом із ОСОБА_6 місця вчинення злочинів та об`єкти розбійних нападів фізичних осіб з числа мешканців міста Києва, які мають у володінні значні суми готівкових грошей в національній або іноземній валюті; разом із іншими учасниками озброєної банди здійснював проникнення до приміщення фізичних осіб та напад на потерпілого.
В рамках зазначеного кримінального провадження, 14.09.2020 до відділу СУ ГУНП у м. Києві надійшла позовна заява від потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (ціна позову 3728401,82 грн.).
Так органом досудового розслідування встановлено, що автомобіль марки «Audi A6» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , відповідно до витягу з інформаційної бази належить на праві приватної
Відповідно до п.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Враховуючи обставини вчинення злочину, вказане майно підлягає арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає у тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт майна із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а саме на автомобіль марки «Audi A6» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до витягу з інформаційної бази належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1