У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвали Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року та від 21 лютого 2020 року про залишення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 р., без задоволення.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,
представник потерпілого ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 р., залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвали Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року, від 21 лютого 2020 року, вирок від 26.12.2016 р., за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 у вчинені вказаного злочину.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , зауважує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам ОСОБА_5 стосовно протиріч, які містяться в матеріалах справи, зокрема, суперечностям висновків експерта Одеського НДЕКЦ № 17-2691 від 18.09.2017 р. та № 09-1-927 від 22.12.2016 р., а також тому, що відеозапис, наданий потерпілим ОСОБА_8 , містить ознаки оброблення та втручання.
Наголошує на тому, що його підзахисний протягом всього часу кримінального провадження, як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, вину у вчинені злочину не визнавав та надав показання, які узгоджуються із висновками експертиз, на які він послався як на нововиявлені обставини, а їх належна оцінка судом могла вплинути на остаточне рішення суду.
При цьому, зауважує, що під час судового засідання, яке відбулось 19.06.2017 р. судом відмовлено у задоволенні клопотання про призначення вказаних експертиз, у зв`язку із чим, сторона захисту була вимушена самостійно звернутись до експертів для призначення експертиз, висновки яких мають істотне значення для прийняття остаточного рішення по справі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

21.01.2019 р. засуджений ОСОБА_5 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про перегляд вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 р., яким його було засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України.
Заява обґрунтовувалась тим, що висновки судової інженерно-транспортної експертизи № 09-1-927 від 22.12.2016 р., на який посилався суд під час ухвалення вироку, та № 17-2691 від 18.09.2017 р., містять протиріччя. Під час досудового розслідування та судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції не встановлені обставини стосовно того, хто виконував збірку з`єднання шарового шарніру при останньому ремонті засуджений чи інша особа, оскільки ОСОБА_5 не є власником вказаного транспортного засобу. Крім того, при стягненні майнової шкоди на відновлення автомобіля в розмірі 49 500 грн. суд вважав ці витрати документально підтвердженими, однак він отримав досудову претензію від страхової компанії «Країна», відповідно до якої 09.10.2017 р. потерпілому ОСОБА_8 сплачено страхову суму у розмірі 26 209, 69 грн. Вважав, що вказані обставини є нововиявленими, оскільки не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення та можуть мати наслідком винесення іншого судового рішення після їх дослідження.
Суд першої інстанції зауважив, що ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.06.2017 р., судом відмовлено у задоволенні клопотань захисника про призначення експертизи транспортного засобу обвинуваченого та експертизи флеш-карти з відеореєстратора потерпілого ОСОБА_8 , а отже ці обставини вже були предметом судового розгляду. Крім цього, в касаційній скарзі захисника на вирок суду апеляційної інстанції також містяться посилання на висновки відповідних експертиз, які Верховним Судом було залишено поза увагою.
Крім того, суд не дає оцінку посиланням засудженого та його захисника на отримання потерпілим страхового відшкодування, оскільки ухвалою від 17.09.2019 р. цивільний позов в цьому провадженні було залишено без розгляду і він на даний час розглядається окремо в порядку цивільного судочинства.
Дослідивши надані стороною захисту докази, суд першої інстанції дійшов переконання, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_5 в своїй заяві про перегляд вироку, не є нововиявленими, а відтак, підстав, передбачених ст. 459 КПК України, не вбачається, у зв`язку із чим, залишив вказану заяву, про перегляд вироку суду, без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 р. ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 30.06.2017 р. вирок суду першої інстанції змінено в частині контролюючого органу за виконанням засудженим покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та в частині вирішення цивільних позовів.
Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 р. вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 р. та вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 30.06.2017 р. скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
21.01.2019 р. засуджений ОСОБА_5 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.
17.02.2020 р. ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області заява засудженого ОСОБА_5 залишена без задоволення.

Відповідно до ст. 460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до положень ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом згідно з правилами, передбаченими КК України для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Як вбачається із змісту заяви про перегляд вироку та апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 вважає, що висновки експерта Одеського НДЕКЦ № 17-2691 від 18.09.2017 р. та № 09-1-927 від 22.12.2016 р., які наявні в матеріалах справи, мають певні протиріччя, а відеозапис, наданий потерпілим ОСОБА_8 , згідно висновку експерта Київського експертно-дослідного центру № 14542 від 11.08.2017 р., містить ознаки оброблення та втручання.

Відповідно до вимог п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів на яких ґрунтується вирок та інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.
За положеннями ст. 459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Так, штучне створення або підроблення доказів означає їхню завідому неправильність, розраховану на введення суду в оману, наприклад внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей або інше підроблення документів, штучне створення доказів тощо.
Штучне створення або підроблення доказів на яких ґрунтується вирок, можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, якщо вони спричинили постановлення необґрунтованого або незаконного рішення.
Разом з тим такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення матеріалами розслідування.
Тобто поновленню справи за такими нововиявленими обставинами, обов`язково повинно передувати розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності, зокрема, в даному випадку за ст. 384 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, або у разі неможливості постановлення вироку матеріалами розслідування за фактом підробки лікарняного листа.
Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 р. по справі № 315/793/16-к, процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19.06.2017 р. захисник ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду заявив клопотання про призначення додаткової експертизи транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_5 та експертизи флеш-карти з відеореєстратора потерпілого ОСОБА_8 .
Цього ж дня Апеляційний суд Миколаївської області постановив своє рішення про відмову у задоволенні зазначеного клопотання, мотивуючи тим, що зазначені питання виходять за межі апеляційної скарги ОСОБА_5 , яка була предметом розгляду апеляційного суду, та, у зв`язку із тим, що захисником взагалі не зазначені передбачені КПК України підстави на обґрунтування такого клопотання.
Однак, незважаючи на те, що суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, захисник ОСОБА_6 самостійно звернувся до експертних установ 20.06.2017 р. та 17.07.2017 р., за результатами звернення отримав відповідні висновки експертів від 18.09.2017 р. та 11.08.2017 р., які в подальшому долучив до матеріалів кримінального провадження.
Вказані обставини перевірялись Верховним Судом під час касаційного перегляду, що відображено у постанові від 26.09.2018 р., суд дійшов висновку, що апеляційний суд обґрунтовано відмовив захиснику ОСОБА_6 в задоволенні наведеного клопотання, оскільки під час розгляду в суді першої інстанції сторона захисту не заявляла такого клопотання. Крім того, суд констатував, що самостійне звернення захисника до експертних установ на стадії судових дебатів в апеляційному суді є неприпустимим, а відтак, будь-якої оцінки змісту вказаних експертиз судом не надавалось.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що вказані докази не є нововиявленими обставинами, в розумінні ст. 459 КПК України, оскільки існували на час перегляду справи в касаційному порядку та містились в матеріалах провадження.
Зазначені докази отримані стороною захисту поза межами як досудового розслідування, так і судового розгляду, після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку із чим, вони не могли бути досліджені судами з тих підстав, що вони не існували під час судового розгляду кримінального провадження, а виникли після набрання вироком законної сили, а відтак, не можуть вважатись належними та допустимими доказами.
Наведені висновки кореспондуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.11.2019 р. по справі № 686/3251/13-к.
При цьому, фактично доводи сторони захисту спрямовані на нове дослідження та оцінку висновків експертів у цій справі, однак повторний розгляд вказаних обставин суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ч. 1 ст. 7 КПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, дав доводам засудженого належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено. При цьому місцевий суд навів достатні мотиви на обґрунтування прийнятого рішення про залишення заяви заасудженого без задоволення.

Європейський суд, як складову загального принципу верховенства права, розглядає правову визначеність, яка в міжнародному праві пов`язується з реалізацією права на справедливий і публічний судовий розгляд справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Європейський орган конвенційної юрисдикції вважає, що скасування остаточних судових рішень є порушенням принципів неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної справи і правової визначеності, а отже, положень статті 6 Конвенції.
Принцип неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної судом справи закріплює, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного і того, що набрало законної сили, рішення тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Повноваження щодо перегляду справи повинно здійснюватися з метою виправлення судових помилок, неправильного відправлення правосуддя, а не перегляду по суті («Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що обставини, які на думку апелянта є підставами для перегляду судового рішення, не підтвердилися, а тому апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, ухвала суду є законною і підстав для її скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Стосовно посилань захисника на те, що резолютивна частина ухвали датована 17.02.2020 р., а повний текст 21.02.2020 р., апеляційний суд доходить висновку про певну невідповідність зазначених обставин вимогам кримінального процесуального законодавства, зокрема, ст. 376 КПК України, однак вони не є істотними, не впливають на суть прийнятого рішення, а тому не можуть слугувати підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції. При цьому, резолютивна частина ухвали не підлягає окремому оскарженню, а наявні неточності рішення можуть бути виправлені судом, який ухвалив це рішення в порядку ст. 379 КПК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року про залишення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 р., залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3