ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1544/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/369/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.355 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду 25 листопада 2020 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2020 року про відмову у затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2020 року відмовлено у затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_10 від 06 вересня 2019 року. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині повернення обвинувального акта у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зокрема, прокурор посилається на те, що, перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України, з урахуванням того, що кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 надійшло до суду з обвинувальним актом, суд, у разі відмови в затвердженні угоди про примирення, повинен був виконати вимоги ст. 314 КПК України, зокрема перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України та у разі його відповідності положенням закону призначити його до розгляду або повернути прокурору для усунення недоліків. Разом з цим, відмовивши в затвердженні угоди про примирення, районний суд виніс ухвалу, якою повернув кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно вимог п. 1, п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Положеннями ч. 3 ст. 474 КПК України визначено, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того, зазначеною нормою передбачено, що у разі відмови в затверджені угоди досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до вимог п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угоди» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, досудове розслідування завершено, надано доступ до матеріалів кримінального провадження, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, при направленні обвинувального акта до суду досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_6 закінчено.

Всупереч вимогам ст. 474 КПК України та незважаючи на те, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_10 надійшла до суду з обвинувальним актом, суд першої інстанції, перевіривши відповідність угоди про примирення вимогам кримінального процесуального закону та відмовивши у затвердженні угоди, дійшов хибного висновку, повернувши матеріали кримінального провадження із угодою про примирення, не з`ясував питання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон України.

Судом першої інстанції не дано правової оцінки обвинувальному акту та не встановлено будь-якої невідповідності даного акту вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні вже закінчено, здійснено відкриття матеріалів, складено обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та вручено його копії.

Таким чином, повернення кримінального провадження позбавлене будь - якого змісту, оскільки не буде досягнуто мети (продовження досудового розслідування), яке по факту є закінченим.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Тому ухвала суду підлягає скасуванню в частині повернення обвинувального акту прокурору з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 405, 407,409, 412 419, 532 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000191, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000191, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, в Теребовлянському районному суді Тернопільської області, зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:
________________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3