УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 332/368/19
провадження № 51-3466 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 червня 2020 року,
встановив:
Вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 січня 2020 року
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-10 грудня 2003 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за частиною 2 статті 187, частиною 2 статті 189 Кримінального кодексу України (далі - КК) призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статті 75 КК від відбування покарання звільнений із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;
- 17 квітня 2004 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за частиною 2 статті 186, статті 71 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Звільнився 27 лютого 2008 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;
- 22 лютого 2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за частиною 3 статті 185 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК від відбування покарання звільнений із встановленням іспитового строку 2 роки;
-10 квітня 2014 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за частиною 2 статті 125 КК призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт;
-09 вересня 2014 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за частиною 2 статті 185 КК призначено покарання у виді арешту на строк 5 місяців 10 днів. Звільнився 19 лютого 2015 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України ( далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Згідно з вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 січня 2020 року, 14 грудня 2018 року, приблизно о 03:30 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом злому вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав жіночу сумку бордового кольору, вартість якої, згідно з висновком експерта № 10-40 від 17 січня 2019 року, становить 500 гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 50 гривень, мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5» в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно з висновком експерта № 10-1525 від 27 грудня 2018 року, становить 3100 гривень, портативний зарядний пристрій «Proda Jane Power Box» 10000 мА/год, в корпусі рожевого кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта № 10-1526 від 29 грудня 2018 року, становить 337 гривень 20 копійок, портативну колонку «JBL Charge 3+» чорного кольору, вартість якої, згідно з висновком експерта № 10-1526 від 29 грудня 2018 року, становить 556 гривень 67 копійок, ноутбук марки «ASUS» модель A52F, чорного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта № 10-1525 від 27 грудня 2018 року, становить 3633 гривні 33 копійки, рюкзак чорного кольору з написом «FILA» біло-червоного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта № 10-40 від 17 січня 2019 року, становить 278 гривень 03 копійки, фен марки «Filix FL-588 Trina mini», рожевого кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта № 10-40 від 17 січня 2019 року, становить 185 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 8640 гривень 56 копійок.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Заводського районного суду міста Запоріжжя від 29 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК в частині призначеного покарання змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 не погоджується з ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 червня 2020 року, вимагає змінити зазначене судове рішення, призначити більш м`яке покарання, а саме: у виді позбавлення волі на строк 3 роки, застосувати статтю 75 КК та звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на невідповідність призначеного судом апеляційної інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок неналежної оцінки обставин, що пом`якшують покарання, згідно з частиною 1 статті 66 КК.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Згідно зі статтею 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Запорізький апеляційний суд в ухвалі від 22 квітня 2020 року зазначив, що призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних корисливих тяжких злочинів, встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання, визнав вчинення злочину щодо особи з інвалідністю за обставину, що обтяжує покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, не працює, постійного джерела доходу не має, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Разом з тим, переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, апеляційний суд врахував ставлення ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину, який змінив свою позицію на момент апеляційного перегляду, не оскаржує кваліфікацію своїх дій, вину визнає в повному обсязі, щиро кається у вчиненому ним злочині.
Колегія суддів апеляційної інстанції, належним чином перевіривши наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дійшла обґрунтованого висновку про те, що призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням є необхідним для досягнення мети, визначеної статтею 50 КК, - виправлення особи та запобігання вчиненню нею нових злочинів, та, з урахуванням визнання засудженим своєї вини та щирого каяття, призначила ОСОБА_4 покарання за частиною 3 статті 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з його реальним відбуванням, що відповідає загальним засадам призначення покарання, відповідно до статті 65 КК, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Отже, ухвала Запорізького апеляційного суду від 03 червня 2020 року вбачається Суду обґрунтованою, законною та вмотивованою в частині призначеного судом покарання, а невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого колегією суддів не встановлено.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись статтею 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 червня 2020 року.
Ухвала Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3