Справа № 487/3616/20
Провадження № 1-кс/487/4140/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 10 березня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000176

В С Т А Н О В И В:

25.06.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва суду зі скаргою на постанову від 10 березня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України, згідно якої просив скасувати зазначену постанову.
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій, необхідних для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, він вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Судові засідання в режимі відеоконференції із Державною установою «Вінницька установа виконання покарань №1» були призначені судом на 07.07.2020р., 14.07.2020р., 15.09.2020р., 29.09.2020р., 22.10.2020р., 04.11.2020р., та на 20.11.2020р. Але в призначені судом засідання Державна установа «Вінницька установа виконання покарань №1» , де відбуває покарання скаржник на зв`язок із Заводським районним судом м.Миколаєва не вийшла. Про причини, через які не відбулись з`єднання Державна установа «Вінницька установа виконання покарань №1» Заводський районний суд м.Миколаєва не повідомила.
За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження та представника Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві.
При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому проваджені, окрім іншого, може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У скарзі вказано, що ОСОБА_5 оскаржує постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві від 10.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 р.
Кримінальним процесуальним кодексом регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування із врахуванням правил судового розгляду, передбаченими статтями 318380 КПК України (ч. 1 ст. 306 цього Кодексу), для об`єктивного та повного, неупередженого вирішення заявлених вимог, що і є метою судового розгляду. Важливою умовою під час розгляду є участь особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні, на що прямо вказано у ч. 3 ст. 306 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляд справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами не прибуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи ,пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини не переборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови не можливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Не врахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Разом з тим, особі, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а й покладаються обов`язки.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України

.За таких підстав слідчий суддя ухвалив про розгляд скарги у відсутність скаржника.

Вивчивши надані до суду матеріали кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 303 КПК України визначено виключний перелік рішень, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та суб`єктивний склад осіб, які мають право звернутись із такими скаргами.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ прокуратури Одеської області перебували матеріали кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України.
12.03.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2016 року, до ЄРДР були внесені відомості за заявою ОСОБА_3 щодо його незаконного утримання колишніми працівниками Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області в нежитловому приміщенні в період з 04 по 29 квітня 2001 року.
Під час проведення досудового розслідування слідчим неодноразово приймалось рішення про закриття кримінального провадження.
20.05.2019 року слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси було скасовано постанову від 26.06.2018 р. слідчого СВ прокуратури Одеської області про закриття даного кримінального провадження.
У вищезазначеній ухвалі слідчим суддею зазначено, що під час проведення досудового розслідування слідчим лише допитано заявника. Між тим, свідків , які на думку ОСОБА_3 можуть бути причетні до кримінального правопорушення, а саме , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 слідчим не допитано.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова прокуратури Березівського району Одеської області від 09.06.2009 року, яку взято за основу для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
10.03.2020 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 знову прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях службових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Згідно зазначеної постанови слідчого, виходячи з аналізу зібраних на теперішній час в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказів, а також те, що всі можливості отримання об`єктивних доказів причетності до нього співробітників Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області вичерпано, підстави для повідомлення їм про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, відсутні.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 року, слідчим було допитано лише ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Однак осіб, на яких ОСОБА_3 вказує в протоколі його допиту, як на осіб, причетних до вчинення, як на його думку, кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в рамках кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 року, у якості свідків не допитано та останні не попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.
Окрім того, слідчим не в повному обсязі виконані вказівки суду, зазначені в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.12.2016 року.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000176 від 12.03.2016 року , які були досліджені слідчим суддею в ході судового розгляду, постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим 10.03.2020 року, а 24.03.2020року на адресу слідчого надійшла копія постанови прокуратури Березівського району Одеської області від 09.06.2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи. Таким чином вищезазначеному доказу слідчим належної правової оцінки в постанові від 10.03.2020року. не надано
Відповідно до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Таким чином слідчий суддя вважає, що в ході досудового розслідування, в порушення вимог ст.ст. 131, 223, 219 КПК України не виконано всі слідчі дії, направлені на проведення повного, всебічного, об`єктивного досудового розслідування, а тому постанова від 10 березня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000176 прийнята передчасно та підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 10 березня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000176 задовольнити.

Скасувати постанову від 10 березня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження №0000176 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1