ЄУН193/505/20
Провадження №1-кп/193/88/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
23 липня 2020 року сел. Софіївка Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000118 від 10.04.2020 року за обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянка України, не працює, з неповною середньою освітою, незаміжня, має на вихованні чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КПК України раніше не судима,-
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.3 ст.357 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 квітня 2020 року в період часу з 09:00 годин по 16:00 годин , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розпивала спиртні напої з останньою та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Так, ОСОБА_6 , маючи можливість вільного доступу до банківської картки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , достовірно знаючи де потерпіла зберігає банківську картку та знаючи пін код від неї, так як потерпіла раніше повідомляла його, діючи умисно, заволоділа банківською карткою АТ «Державний Ощадбанк України» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , на яку останній надходили цільові виплати на утримання малолітніх дітей.
В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи умисно, без відома та згоди на те ОСОБА_4 , 06.04.2020 року о 16:02 годині із банківської картки останньої зняла готівку в банкоматі №А0300063 по вул. Незалежності, 60 в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області у сумі 3000 гривень, які надійшли на вище вказану картку як «Соціальна допомога». Далі, ОСОБА_6 06 квітня 2020 року о 18:00 годині, разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на автомобілі ОСОБА_15 поїхала в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, зняла грошові кошти, а саме: 06.04.2020 року о 18:40 годині - 1000 гривень в банкоматі №6844 по вул. Гагаріна,69 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 06.04.2020 року о 18:41 годині - 1000 гривень в банкоматі №6844 по вул. Гагаріна, 69 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 06.04.2020 року о 19:00 годині - 1000 гривень в банкоматі №4840 по вул.Гагаріна,69 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 06.04.2020 року о 20:19 годині - 1000 гривень в банкоматі №4840 по вул. Гагаріна, 69 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 06.04.2020 року о 20:48 годині - 1000 гривень в банкоматі №7285 по вул. Дніпропетровське шосе, 1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 06.04.2020 року о 20:50 годині - 100 гривень в банкоматі №7285 по вул. Дніпропетровське шосе, 1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Грошові кошти в сумі 8100 гривень ОСОБА_6 використовувала у власних потребах, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на вищезазначену суму.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу таємно викрала та незаконно заволоділа банківською карткою № НОМЕР_1 виданою АТ «Державний Ощадбанк України» у користування ОСОБА_4 , яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_4 з метою подальшого зняття грошових коштів з рахунку даної банківської картки.
Так, ОСОБА_6 , використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 , видану АТ «Державний Ощадбанк України» у користування ОСОБА_4 , зняла грошові кошти в період з 18:40 години по 20:50 годин 06.04.2020 на загальну суму 8100 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_16 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України, тобто незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом, вчинене з корисливих мотивів.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засідані дала пояснення, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті.Заявила цивільний позов, просить стягнути моральну шкоду в розмірі 16000 грн., матеріальну шкоду в розмірі 8100 грн..
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєному злочині визнала повністю, щиро розкаялась, підтвердила суду обставини, викладені у обвинувальному акті щодо вчинення нею вказаного кримінального правопорушення. Розуміє що вчинила неправильно по відношенню до потерпілої. Враховуючи викладене та повне визнання своєї вини, ОСОБА_6 просила суд її суворо не карати.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а її свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, суд, на підставі ст. 349 ч. 3 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, допитом потерпілої та обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому, судом обвинуваченій було роз`яснено, що в цьому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, допитавши потрепілу та обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують її особу, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.3 ст.357 КК України - незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом, вчинене з корисливих мотивів.
На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, вислухавши показання потерпілої та обвинуваченої, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.3 ст.357 КК України - незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом, вчинене з корисливих мотивів.
Керуючись вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що нею вчинено злочин проти власності (ч.1 ст.185 КК України, ч.3 ст.357 КК України), які відповідно ст. 12 КК України є кримінальними проступками, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, зловживає алкоголем , родина із числа сімей зі складними життєвими обставинами, за місцем проживання скарг від населення у виконком Вакулівської сільської ради не надходили, вину у скоєному злочину визнала повністю та розкаюється.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі, за ч.3 ст.357 КК України покарання у виді обмеження волі, застосувавши ч.1 ст.70 КК України, та ст.75,76 КК України.
Суд, з огляду на особу обвинуваченої ОСОБА_6 не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України.
Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що обвинувачена ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду потерпілій на суму 8100 гривень.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8100 грн. обгрунтовані, підтверджені поданими доказами та підлягають повному задоволенню.
Вирішуючи вимоги щодо відшкодування обвинуваченою ОСОБА_6 моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Отже, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди.
Судом проаналізовано наведені сторонами пояснення, а саме те, що у потерпілої був порушений спокій та звичайний спосіб життя, внаслідок пережитих моральних страждань, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 , моральну шкоду в сумі 8000,00 грн., враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілої.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 122, 124-126, 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік 01 місяць.
Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік 01 місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 01 (один) рік.
На підставі п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстраціїї до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Речові докази відсутні.
Витрати на проведення судових експертиз та інших досліджень відсутні.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 8100,00 (вісім тисяч сто) гривень.
Матеріали кримінального провадження №0000118 від 10.04.2020 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/505/20, провадження №1-кп/193/88/20.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1