Справа № 202/6303/20
Провадження № 1-кс/202/8026/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

12 листопада 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, є громадянином України, має вищу освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч.4 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001700 від 04 листопада 2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.301,ч.2 ст.156, ч.4 ст.152 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

12 листопада 2020 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч.4 ст.152 КК України.

Дане клопотання, згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 12 листопада 2020 року.

Згідно з матеріалами клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом протиправної діяльності групи осіб, які у період 2014-2018 років на території Дніпропетровської області з метою отримання доходу виготовляли, зберігали та збували через мережу Інтернет зображення та відеопродукцію порнографічного характеру за участі малолітніх дітей, вчиняючи щодо малолітніх розпусні дії та дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним проникненням в їх тіло.

Крім того, під час досудового розслідування отримано достатні докази того, що ОСОБА_4 приблизно у листопаді-грудні 2002 року (більш точно дату і час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у спальній кімнаті невстановленої квартири на житловому масиві Перемога у м. Дніпропетровську наодинці з малолітньою ОСОБА_7 , 1991 р.н., після спільного вживання їжі та алкогольних напоїв, скориставшись тим, що неповнолітня ОСОБА_8 умовила ОСОБА_7 залишитись у спальні з ОСОБА_4 та вийшла до кухні, зачинивши міжкімнатні двері, реалізуючи свій злочинний намір на зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вступив у статеві зносини природнім шляхом з малолітньою ОСОБА_7 , яка внаслідок малолітства не могла чинити опору діям більш старшого ОСОБА_4 , перебуваючи таким чином у безпорадному стані.

Крім того, ОСОБА_4 09.12.2018 року приблизно о 21-30 год., діючи повторно, перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 наодинці з малолітньою ОСОБА_9 , 2010 р.н., скориставшись тимчасовою відсутністю її матері - ОСОБА_10 , реалізуючи виниклий за невстановлених обставин злочинний умисел на зґвалтування малолітньої, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою задоволення власної статевої пристрасті, вступив природнім шляхом у статеві зносини із застосуванням фізичного насильства з малолітньою ОСОБА_9 , яка внаслідок малолітства не могла чинити опору діям більш старшого та фізично сильнішого ОСОБА_4 , перебуваючи таким чином у безпорадному стані, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та є особливо тяжкими наслідками.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції від 04.04.2002) як зґвалтування, тобто статеві зносини з використанням безпорадного стану потерпілої особи, малолітньої, а також за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 10.11.2018) як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, малолітньої, що спричинило особливо тяжкі наслідки.

12 листопада 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції від 04.04.2002 року) та ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 10.11.2018 року).

Слідчий в обґрунтування клопотання зазначила про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, у зв`язку із чим ОСОБА_4 розуміючи невідворотність покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, ОСОБА_4 обізнаний про місце мешкання дитини, відносно якої було скоєно злочин, у зв`язку із чим він може незаконно впливати на неї шляхом вмов або залякування, що в свою чергу підтверджує існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначила, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу слідчого судді на те, що запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просила застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наголосив на обґрунтованості підозри.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри та не недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Звернув увагу на те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має дитину, являється засновником підприємства та в разі, якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав доводи свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінального провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001700 від 04 листопада 2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.301, ч.2 ст.156, ч.4 ст.152 КК України.

11 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_11 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001700 від 04.11.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 301 КК України, до дванадцяти місяців, тобто до 20.12.2020 року.
12 листопада 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції від 04.04.2002 року) та ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 10.11.2018 року).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З приводу доводів захисника підозрюваного щодо необґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Матеріали ж кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч.4 ст.152 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_4 кримінально протиправного діяння та резонанс у суспільстві.

Крім того, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного.

Також, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що дійсно є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на малолітню шляхом вмов або залякування, оскільки йому відомо місце проживання останньої, та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В той же час, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 скоїв злочин проти статевої свободи малолітніх осіб із застосуванням насильства, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження існує обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги вищенаведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, необхідним є обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у межах строку досудового розслідування та не вбачає підстав для задоволення клопотання підозрюваного та його захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 18 год. 00 хв. 20 грудня 2020 року.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Визначити строк дії ухвали до 18:00 год. 20 грудня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1