Номер провадження: 11-сс/813/46/21
Номер справи місцевого суду: 496/5205/20 1-кс/496/1878/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Рисоіл Україна» на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000559 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -
встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.12.2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на вантаж, а саме насіння кукурудзи вагою 29300 кг, із забороною відчуження, користування та розпорядження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Своє рішення про накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя мотивував тим, що вантаж (насіння кукурудзи) вагою 29300 кг є речовим доказом, а тому є підстави для задоволення клопотання і накладення арешту на зазначений вантаж (насіння кукурудзи), з метою збереження речового доказу. Крім того, для запобігання можливості приховування вантажу (насіння кукурудзи), знищення, передачі, відчуження, суд вважає за доцільне застосувати заборону відчуження, користування та розпорядження нею.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 діючий в інтересах ТОВ «Рисоіл Україна» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеної ухвали слідчого судді про арешт майна, просить її скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі, а вилучене насіння кукурудзи вагою 29300 кг. повернути власнику ТОВ «Рисоіл Україна».
Свої вимоги обґрунтовує тим, що арештоване майно, а саме насіння кукурудзи вагою 29300 кг. не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 ч.1 КПК України, також відсутні підстави вважати, що воно використовувалось як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а слідчим не доведено, що воно зберегло на собі його сліди. Судом першої інстанції не взято до уваги та проігноровано первинні документи ТОВ «Рисоіл Україна», які підтверджують право власності останнього на насіння кукурудзи та свідчать про добросовісність набуття права власності на вказаний вантаж.
Прокурор та інші учасники судового розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про відкладення судового розгляду не просили, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги вирішено проводити за даної явки.
Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд вважає, що на даний момент відсутні підстави для арешту майна, з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні слідчого зазначено, що СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000559, внесеному до ЄРДР 10.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_9 про те, що невідома особа шляхом обману заволоділа його грошовими коштами у розмірі 148000 гривень та 100 доларів США.
Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000559, внесеному до ЄРДР 10.12.2020 року, здійснюється саме за заявою ОСОБА_9 про те, що невідома особа шляхом обману заволоділа його грошовими коштами у розмірі 148000 гривень та 100 доларів США.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого було допитано ОСОБА_9 , який пояснив, що 08.12.2020 року з ним зв`язався знайомий на ім`я ОСОБА_10 та запропонував придбати кукурудзу за низькою ціною, крім цього надав номер мобільного телефону невідомого на ім`я ОСОБА_11 (в подальшому стало відомо, що це ОСОБА_12 ), який здійснював продаж кукурудзи. В подальшому зв`язавшись з продавцем, останній повідомив для оформлення замовлення необхідно надіслати фотографії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на якому буде здійснюватися перевезення та водійське посвідчення водія, який буду здійснювати перевезення, що ОСОБА_9 і зробив. Домовившись між собою, ОСОБА_9 дав грошові кошти у сумі 148000 гривень, 100 доларів США водію ОСОБА_13 (якого він найняв) для оплати за товар на місці загрузки, а саме в м. Кагарлик, Київської обл. По приїзду на місце водій завантажився, отримав ТТН та виїхав за територію елеватора, де передав зазначені грошові кошти невідомому на ім`я ОСОБА_11 . По дорозі до м. Одеси, на а/д «Київ-Одеса», між селами Дачне та Нерубайське, водія ОСОБА_13 зупинили невідомі особи та сказали, що кукурудза, яку він перевозить крадена, в подальшому зв`язавшись з невідомим на ім`я ОСОБА_11 , той повідомив, що вийшла незрозуміла ситуація, кукурудза буде доставлена на другу адресу, а він поверне грошові кошти.
В якості свідка було допитано ОСОБА_13 , який пояснив, що протягом двох років він знайомий з ОСОБА_9 та займається перевозками зернових культур. Так, 08.12.2020 року з ним зв`язався ОСОБА_9 , який повідомив, що необхідно поїхати до м. Кагарлик, Київської обл. за кукурудзою, при цьому передав грошові кошти у розмірі 148,000 гривень та 100 доларів США для розрахунку за товар з невідомим на ім`я ОСОБА_11 (в подальшому стало відомо ОСОБА_12 ). Приїхавши до м. Кагарлик, здійснивши завантаження, ОСОБА_13 розрахувався з невідомим та відправився до м. Одеси. Не доїжджаючи до м. Одеси, між селами Дачне та Нерубайське був зупинений невідомими особами, які повідомили, що кукурудза крадена. 11.12.2020 року при проведенні додаткового огляду місця події з метою встановлення ваги транспортного засобу та визначення подальшого місця зберігання було встановлено на пункті зважування «Дачне», що загальна вага транспортного засобу з причепом та вантажем (кукурудзою) становить 44740 кг та визначено місце зберігання за адресою: «PARKING», Одеська обл., Біляївський р-н, смт. Хлібодарське, 12 км а/д «Одеса-Кучургани».
Так, відповідно до матеріалів провадження, 04.12.2020 року між ТОВ «Рисоіл Україна» та ТОВ «Агрофірма «Дитятки» укладено договір поставки № Р20-270 (а.п. 32-36). Предметом договору є кукурудза 3 класу, українського походження, врожаю 2020 року. ТОВ «Рисоіл Україна» оплатило 80% вартості товару згідно з п.5.1.1 Договору поставки після завантаження товару в автомобільні транспортні засоби, що підтверджується платіжним дорученням № 3256 від 09.12.2020 року (а.п. 29). Для перевезення товару ТОВ «Рисоіл Україна» було залучено компанією перевізника ТОВ «Енергетік Транс Компані» за договором перевезення автомобільним транспортом № 2605/20. Між замовником і перевізником було укладено заявку № 3 від 07.12.2020 року на перевезення вантажу, згідно з якою перевізник взяв на себе зобов`язання здійснити перевезення кукурудзи, насипом обсягом 200т +/- 10% (а.п. 39). Продавця було проінформовано про залучення ТОВ «Енергетік Транс Компані» в якості перевізника листом № 0912-1 від 09.12.2020 року, в якому було зазначено наступні дані транспортних засобів та водіїв, що мали здійснювати перевезення. Це зокрема ОСОБА_13 (автомобіль VOLVO FN 13.400 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом ЛАГ реєстраційний номер НОМЕР_2 ). Автомобіль, яким керував ОСОБА_13 , не прибув до пункту розвантаження ТОВ «СП Рисоіл Термінал».
Разом з цим, у клопотанні зазначено, що 10.12.2020 року до слідчого звернувся з заявою ОСОБА_9 про те, що невідома особа шляхом обману заволоділа його грошовими коштами у розмірі 148000 гривень та 100 доларів США.
Таким чином, предметом кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування зазначено грошові кошти ОСОБА_9 .
Однак, органом досудового розслідування взагалі не були досліджені обставини, що підлягають доказуванню, та не здійснено заходів, спрямованих на збирання доказів, які необхідні для прийняття законного і обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні і в клопотанні слідчого про арешт майна не зазначене яке значення має вантаж насіння кукурудзи вагою 29300 кг., що відповідно до наявних у матеріалах провадження документів належить ТОВ «Рисоіл Україна» до кримінального провадження про заволодіння невідомою особою коштів ОСОБА_9 .
Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту вказаного майна, а також не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що розслідується.
Таким чином, апеляційний суд встановив, що у клопотанні слідчого не розкрито, яке відношення зазначене у клопотанні слідчого майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речових доказів не є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України, оскільки належних та переконливих обставин, які б свідчили про те, що майно, про арешт якого порушується питання у клопотанні, здобуто злочинним шляхом, клопотання та долучені матеріали не містять.
Слідчий суддя залишив поза увагою наданий представником ТОВ «Рисоіл Україна» договір, укладений із ТОВ «Агрофірма Дитятки» про поставку насіння кукурудзи від 04.12.2020 року, документи про перерахування коштів за товар згідно вказаного договору, товарно-транспортні накладні на перевезення, листування щодо перевезення товару між ТОВ «Рисоіл Україна», ТОВ «Агрофірма Дитятки», транспортною компанією перевізником ТОВ «Енергетік Транс Компані», ТОВ «Елеватор Зернотрейд» та інші документи та в порушення вимог закону ухвалив рішення, яке порушує права власності власника майна.
Враховуючи викладене, апеляційний суд констатує, що на даний час відсутні обставини, які зумовлювали необхідність накладення арешту на майно, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Таким чином, висновки щодо необхідності накладення арешту на майно, викладені в оскарженій ухвалі слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам справи.
Згідно з п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є в тому числі невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Згідно з п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Рисоіл Україна» - задовольнити, ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.12.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000559 від 10.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_14 , про арешт майна, а саме насіння кукурудзи вагою 29300 кг., що належить ТОВ «Рисоіл Україна» - відмовити.
Зобов`язати слідчого, процесуального керівника в кримінальному провадженні негайно повернути ТОВ «Рисоіл Україна» вилучене майно 29300 кг. насіння кукурудзи.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4