Cправа № 700/722/20
Провадження № 1-в/700/5/21
"05" лютого 2021 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
представника служби пробації: ОСОБА_3 ,
засудженого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву начальника Лисянського районного сектора Філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 про вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 03.11.2020 було визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначено йому покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт строком 180 годин, застосовано обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме проходження програми для кривдників та пробаційної програми протягом двох місяців. На думку представника установи, що подав заяву, обов`язок пройти пробаційну програму може бути призначений лише до засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, тому неправильне застосування закону перешкоджає належному виконанню вироку в частині проходження засудженим пробаційної програми.
Представник служби пробації в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.
Засуджений в судове засідання з`явився, повідомив, що вирішення заяви залишити на розсуд суду.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Суд, розглянувши заяву, заслухавши учасників дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 03.11.2020 було визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначено йому покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт строком 180 годин, застосовано обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме проходження програми для кривдників та пробаційної програми протягом двох місяців.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки : направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.
Згідно з ч. 4 ст. 91-1 КК України контроль за поведінкою засуджених до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого, а в разі вчинення злочину військовослужбовцем - командир військової частини.
Отже, чинним законодавством, зокрема Кримінальним кодексом України, чітко передбачено, що на засудженого, який вчинив домашнє насильство, можуть бути покладені обов`язки щодо проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого.
В ст. 76 КК України передбачено обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, серед яких і виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.
Однак висновок органу, що подав клопотання, що наразі розглядається судом, про те, що обов`язок пройти пробаційну програму може бути призначений лише до засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованим.
Як уже зазначав суд, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.
Вказана стаття розміщена в розділі, який має назву «ОБМЕЖУВАЛЬНІ ЗАХОДИ» та стосується осіб, які вчинили домашнє насильство та на момент вчинення домашнього насильства досягли 18-річного віку.
Разом з тим, стаття 76 КК України має назву «Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням» та розміщена в розділі «ЗВІЛЬНЕННЯ ВІД ПОКАРАННЯ ТА ЙОГО ВІДБУВАННЯ».
Тобто ч. 3 ст. 76 КК України, яка передбачає, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обовязок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, не дає підстав для висновку, що обов`язок пройти пробаційну програму може бути призначений лише до засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, оскільки пробаційна програма в двох випадках розглядається в різному контексті: в першому це обмежувальний захід щодо засудженого, який вчинив домашнє насильство, в іншому обов`язок для особи звільненої від відбування покарання з випробуванням.
До того ж твердження особи, яка подала заяву про те, що всі інші обов`язки, що перелічені у статті 91-1 КК України та які можуть бути призначені особі, що вчинила домашнє насильство та засуджена до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, відносяться до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Контроль за виконанням цих заходів покладено на органи Національної поліції України відповідно до ст. 25-27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не відповідає дійсності.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. Зняття кривдника з профілактичного обліку здійснюється уповноваженим підрозділом органу Національної поліції України, який взяв його на профілактичний облік, автоматично після завершення встановленого строку, якщо інше не передбачено законодавством. Порядок взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника затверджується Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника, затвердженого Міністерством внутрішніх справ України 25.02.2019, профілактичний облік кривдників та профілактична робота з ними в органах Національної поліції України здійснюються уповноваженим підрозділом органів Національної поліції України. Підставами для поставлення кривдника на профілактичний облік є:
складений адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП;
терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції;
отримання уповноваженим підрозділом поліції в установленому законом порядку інформації про видачу судом обмежувального припису кривднику;
рішення суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП;
відкриття кримінального провадження стосовно кривдника у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства чи насильства за ознакою статі;
повідомлення установи виконання покарань про звільнення від відбування покарання кривдника, засудженого за вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.
Отже, на Національну поліції України покладені обов`язки щодо взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи на підставі вичерпного переліку обставин, передбачених Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника.
Разом з тим, відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Згідно з п. 5 Розділу І Типової програми для кривдників, затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики України 01.10.2018 № 143, розроблення, організацію та виконання цієї Типової програми, її проходження кривдниками забезпечують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
У зв`язку з вищенаведеним вимоги про вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку не підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 27, 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 76, 91-1 КК України, ст.ст. 21, 107, 380, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви начальника Лисянського районного сектора Філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 про вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1