Ухвала
Іменем України
02 листопада 2020 р.

м. Київ
Справа №754/8062/17
Провадження № 51-4978 ска 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року про перегляд постанови судді від 04 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами й постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року,
встановив:
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року закрито справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, оскільки закінчились передбачені ст. 38 КУпАПстроки накладення адміністративного стягнення після вчинення правопорушення.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови місцевого суду та повернуто апеляційну скаргу з додатками останньому.
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд постанови судді від 04 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами, яку постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року повернуто заявнику без розгляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вищевказану постанову місцевого суду залишено без розгляду та повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вищезазначені судові рішення. Передано його касаційну скаргу на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року про перегляд постанови судді від 04 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами й постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Перевіривши касаційну скаргу, додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина друга, десята статті 294).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у статті 294 цього Кодексу відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року та постанова Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року про перегляд постанови судді від 04 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами й постанова Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року про перегляд постанови судді від 04 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами й постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3