У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

7 серпня 2020 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2020 року, якою змінено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт

встановила:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 . Задоволено частково клопотання захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 .

Змінено, обраний відносно ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на 60 днів, тобто до 17.08.2020 року включно, із застосуванням електронного засобу контролю.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;
5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.

Прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 до апеляційного суду подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2020р., скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам закону, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, виходячи з наступного.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Однак, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 р., положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу. Можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед, уникнення свавільного позбавлення волі.

Тобто, право на апеляційне оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, належить виключно особі, відносно якої застосовано або продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та її захиснику.

Виходячи зі змісту зазначеного рішення Конституційного суду України та положень КПК України, прокурор не є суб`єктом звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду за результатами розгляду клопотання про застосування, продовження, зміну запобіжного заходу в суді першої інстанції. Крім того, ухвала суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що апеляційну скаргу подано прокурором, який не є суб`єктом звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 404, 405, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати прокурору.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її отримання.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду ОСОБА_1