Номер провадження: 11-кп/813/530/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року у кримінальному провадженні №0000500 від 04.03.2019 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000500 від 04.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що в обвинувальному акті, всупереч вимогам ст.ст.17, 291, 337 КПК України, міститься посилання на анкетні дані осіб, яким в даному кримінальному провадженні не висунуто обвинувачення, що є порушенням принципу презумпції невинуватості та гарантій на справедливий суд.
Не погодившись з ухвалою суду, прокурор другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в оскаржуваній ухвалі суду мотиви, з яких обвинувальний акт повернутий прокурору, є необґрунтованими та незаконними.

Прокурор зазначає, що посилання в тексті обвинувального акта на анкетні відомості третіх осіб, які не є обвинуваченими в даному кримінальному провадженні, жодним чином не порушує права та законні інтереси цих осіб.

Одночасно, прокурор звертає увагу, що не зазначення анкетних відомостей вказаних осіб призводить до неконкретності та неповноти висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за ч.1 ст.358 КК України, оскільки в такому випадку є незрозумілим, чи є вказані особи родичами або близькими особами обвинуваченої, що безпосередньо впливає на кваліфікацію інкримінованого їй злочину.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; захисника та обвинувачену, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу районного суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як зазначено у п.3 ч.1 ст.409 КПК, однією з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного перегляду ухвали районного суду були встановлені істотні порушення вимог КПК, які тягнуть за собою скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

Щодо висновків районного суду про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.

Вимоги до змісту обвинувального акта та додатків до нього викладені в ст.291 КПК. Окрім іншого, відповідно до п.3 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого, у тому числі і місце проживання.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Мотивуючи прийняте рішення про повернення обвинувального акта прокурору, районний суд послався на його невідповідність вимогам ст.ст. 17, 291, 337 КПК, зазначивши при цьому на те, що в ньому містяться посилання на імена та прізвища осіб, яким в даному кримінальному провадженні не висунуто обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що дійсно у змісті обвинувального акта маються посилання на анкетні відомості третіх осіб, яким обвинувачення в рамках цього кримінального провадження не висувалося.

Разом з цим, проаналізувавши зміст обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КК України, апеляційний суд констатує, що він фактично відповідає вимогам ст.291 КПК та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону.

Відповідно до змісту обвинувального акту в ньому зазначені час, місце, мотиви та спосіб вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що посилання в обвинувальному акті на анкетні відомості третіх осіб, при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.358 КК України жодним чином не порушує законні права та інтереси цих осіб, оскільки в обвинувальному акті не йдеться про причетність вказаних осіб до злочину інкримінованому ОСОБА_8 .

Водночас, у разі якщо вказівка на прізвища вказаних осіб у даному конкретному випадку буде відсутня в обвинувальному акті, обвинувачення слід вважати неконкретним, що є порушенням права обвинуваченої на захист, а в подальшому така неконкретність може вплинути на правильність встановлення фактичних обставин справи на стадії судового розгляду обвинувального акта судом.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора, що у разі не зазначення в обвинувальному акті анкетних даних третіх осіб, які були підозрюваними, а в подальшому набули статусу обвинувачених у кримінальному провадженні в рамках якого ОСОБА_8 відмовилася від дачі показань, це дійсно створить неконкретність обвинувачення, зокрема матиме місце відсутність конкретизації обвинувачення відносно того, чи є вказані особи родичами або близькими особами обвинуваченої, що безпосередньо впливає на визначення правильності кваліфікації дії обвинуваченої ОСОБА_8 , зокрема наявність, або відсутність складу злочину, який інкримінується останній.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК, є необґрунтованим та безпідставним.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000500 від 04.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акта в тому ж суді, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4