Справа № 314/3285/20
Провадження № 1-кс/314/1560/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2020 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000640, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «31» липня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, освіта повна загальна середня, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 08.02.2006 Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.2, 3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.296, ст.69, ст.70 КК України до 1 року 10 днів позбавлення волі;
2) 18.05.2007 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.69, ст.70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
3) 12.01.2009 Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі;
4) 22.11.2013 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.01.2009, визначено покарання 2 роки 8 місяців позбавлення волі. Звільнився 15.04.2016 по відбуттю строку покарання;
5) 15.05.2017 Оріхівським районним судом Запорізької області, за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 04.06.2016 до 15.05.2017 з розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
встановив:
З наданих суду матеріалів вбачається, що 29.07.2020 приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою раніше судимою за скоєння розбою, судимість за який в установленому законному порядку не знята та не погашена, маючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, знаходячись на пішохідній доріжці, котра розташована поряд з перехрестями вулиць Бочарова та Миру в м. Вільнянськ Запорізької області, підійшов ззаду до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , охопивши руками останню, напав на неї та, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я останньої, що виразилось у демонстрації предмета, схожого на ніж, у бік ОСОБА_7 , що було сприйнято останньою як реальна загроза її життю та здоров`ю, тим самим позбавивши її змоги чинити активний опір, заволодів майном останньої, а саме мобільним телефоном Xiaomi Redmi Note 5 в корпусі чорного кольору.
У подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 6 000 гривень.
Таким чином, в ході досудового розслідування, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
31.07.2020 о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_5 був доставлений до Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, де о 02 годині 45 хвилин складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.
31.07.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000640 від 31 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за скоєння тяжкого злочину (розбій), судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став, а знову скоїв умисний тяжкий злочин у вигляді розбійного нападу, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність таких ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :
- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;
- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні. Крім того, у судовому засіданні слідчий додала, що ОСОБА_5 впізнали як особу, яка здійснила напад, неповнолітня потерпіла та три свідки. Крім того, у ході відібрання пояснень у батьків підозрюваного останні пояснили, що протягом тижня їх син ОСОБА_5 вдома майже не був, а коли з`являвся постійно перебував у стані сп`яніння, вів себе агресивно, погрожував фізичною розправою.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, зазначила, що ризики, зазначені у клопотанні, є необґрунтованими та вважає за можливе застосувати до її підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечував свою причетність до вчиненого кримінального правопорушення, зазначив, що його затримання не було, він самостійно йшов до відділення поліції з метою подання заяви за фактом його побиття, натомість до нього підійшов працівник поліції та вручив пакет з ножем.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення та думку всіх учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000640 від «31» липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , наслідки його вчинення, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований.
Виходячи з вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України», крім іншого, зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено .
Зокрема слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, є особою, яка раніше неодноразово судима за скоєння тяжких злочинів, при цьому 24.07.2020 звільнившись з ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи покарання, яке передбачене чинним кримінальним законодавством, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Також слідчий суддя бере до уваги пояснення слідчого, надані у судовому засіданні стосовно того, що підозрюваного впізнала неповнолітня потерпіла та три свідки як особу, яка здійснювала напад.
Таким чином, стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного впливати на потерпілу та свідків у провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 31.07.2020, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 28.09.2020 включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:

клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.09.2020 включно, який обчислювати з 31.07.2020.
Встановити строк дії даної ухвали 28.09.2020 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.
Повний текст ухвали складено 01.08.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1

01.08.2020