Провадження № 1-кп/127/1085/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2020 р. за № 0001810 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Піщанка Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 06.09.2020 року, в невстановлений час, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до зачиненого візка-вітрини із морозивом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 , що знаходився поруч приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який використовується продавцями як сховище для постійного зберігання виробів з морозива та грошових коштів, та який замикається на ключ задля уникнення доступу сторонніх осіб. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, перебуваючи біля вказаного візка-вітрини із морозивом, дістав ключі, заздалегідь знаючи, де вони можуть знаходитись, та в подальшому за допомогою ключа та прикладання фізичної сили відчинив двері до візка-вітрини з морозивом, тим самим проник до сховища, звідки викрав грошові кошти в сумі 3 810 грн. 00 коп., після чого, закривши дверцята, залишив місце вчинення злочину. В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, завдавши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3 810 грн. 00 коп.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши вказаний злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, в період часу 08:00 год. по 08:05 год. 06.09.2020 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до зачиненого візка-вітрини із морозивом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 , що був залишений працівниками на збереження в приміщенні ТЦ «Barbara», що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , який використовується продавцями як сховище для постійного зберігання виробів з морозива та грошових коштів, та який замикається на ключ задля уникнення доступу сторонніх осіб. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, перебуваючи біля вищевказаного візка-вітрини із морозивом, дістав ключі, заздалегідь знаючи, де вони можуть знаходитись, та в подальшому за допомогою ключа та прикладання фізичної сили відчинив двері до візка-вітрини з морозивом, тим самим проник до сховища, звідки викрав грошові кошти в сумі 2 413 грн. 00 коп., після чого, закривши дверцята, залишив місце вчинення злочину. В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, завдавши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2 413 грн. 00 коп.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши вказані злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, в період часу 08:31 год. по 08:33 год. 06.09.2020 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до зачиненого візка-вітрини із морозивом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 , що був залишений працівниками на збереження в приміщенні ТРК «Поділля Сіті», що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який використовується продавцями як сховище для постійного зберігання виробів з морозива та грошових коштів, та який замикається на ключ задля уникнення доступу сторонніх осіб. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, перебуваючи біля вищевказаного візка-вітрини із морозивом, дістав ключі, заздалегідь знаючи, де вони можуть знаходитись, та в подальшому за допомогою ключа та прикладання фізичної сили відчинив двері до візка-вітрини з морозивом, тим самим проник до сховища, звідки викрав грошові кошти в сумі 2 910 грн. 00 коп., після чого, закривши дверцята, залишив місце вчинення злочину. В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, завдавши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2 910 грн. 00 коп.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши вказані злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, в період часу 08:58 год. по 09:03 год. 06.09.2020 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до зачиненого візка-вітрини із морозивом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 , що був залишений працівниками на збереження в приміщенні Вінницького універмагу, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , який використовується продавцями як сховище для постійного зберігання виробів з морозива та грошових коштів, та який замикається на ключ задля уникнення доступу сторонніх осіб. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, перебуваючи біля вищевказаного візка-вітрини із морозивом, дістав ключі, заздалегідь знаючи, де вони можуть знаходитись, та в подальшому за допомогою ключа та прикладання фізичної сили відчинив двері до візка-вітрини з морозивом, тим самим проник до сховища, звідки викрав грошові кошти в сумі 1 249 грн. 00 коп., після чого, закривши дверцята, залишив місце вчинення злочину. В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, завдавши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1 249 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та показав, що дійсно вчинив злочини за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене та просить вибачення у потерпілого, завдану шкоду потерпілому відшкодував. Завіряє суд, що подібне більше не повториться. Просить суд його суворо не карати та не позбавляти волі.
Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутності.
Відповідно до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого, який надав відповідну заяву.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочинів, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 06.09.2020 року про вчинення крадіжки грошових коштів в сумі 3 810 грн. 00 коп. за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та по епізодах від 06.09.2020 року про вчинення крадіжок грошових коштів в сумі 2 413 грн. 00 коп., 2 910 грн. 00 коп., 1 249 грн. 00 коп. за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у сховище.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховуючи положення статті 12 Кримінального кодексуУкраїни, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться, завдану шкоду відшкодував.
Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
Також суд враховує відсутність будь-яких майнових вимог потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.
При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить не позбавляти його волі та суворо не карати.
Суд вважає, що викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185Кримінального кодексу України (в редакції на час вчинення злочинів) із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст. 75 Кримінального кодексу України та з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 Кримінального кодексу України.
Суд не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (в редакції на час вчинення злочинів), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нового кримінального правопорушення.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя