Справа № 214/8959/19
1-кп/214/542/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю потерпілого ОСОБА_6

за участю захисника ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0001586 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду клопотання, в якому просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на 1/2 частину 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. В провадженні Саксаганського райсуду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України. 21 січня 2020 року ним було подано цивільний позов у кримінальному судочинстві, який долучений до матеріалів справи, сума заявлених вимог 400000 гривень. Цю шкоду обвинувачений відшкодував в сумі 34000 грн. Тому, сума шкоди складає 366000 грн. Обвинувачений має у власності частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер ВРД №116356, виданого 09.11.2010 року Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, а проживає за адресою: АДРЕСА_3 . В зв`язку з обставиною не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , існує ризик продажу 1/2 частини квартири за зазначеною адресою відповідачем, що в подальшому утруднить виконання судового рішення по справі. На час розгляду справи, приблизна вартість 1/2 частини квартири, згідно сайтів Інтернет оголошень складає 80000грн., а тому заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину зазначеної квартири є співмірними. Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до вимогст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Як передбачено ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Оскільки ним заявлений цивільний позов, то з метою запобігання відчуження належного обвинуваченому майна, з метою забезпечення відшкодування моральної шкоди в разі задоволення позову, є підстави забезпечити позов шляхом арешту зазначеної частини квартири. Вважає, що обмеження права обвинуваченого розпоряджатися квартирою з урахуванням вартості квартири, яка складає 80000 грн. та розміру позовних вимог, є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні потерпілий та його представники, кожен окремо, підтримали клопотання повністю.

Прокурор первісно не підтримав клопотання, а в подальшому пояснив, що з урахуванням обставини стосовно продажу квартири ОСОБА_8 ще до винесення ухвали про забезпечення позову від 20 травня 2020 року, не заперечує проти задоволення клопотання.

Захисник у судовому засідання заперечує проти задоволення клопотання. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Судом встановлено, що 21 січня 2020 року потерпілий подав цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на свою користь моральну шкоду, завдану смертю матері, у сумі 400000 гривень. Цю шкоду, як вбачається з уточненого позову, обвинувачений відшкодував частково в сумі 34000 грн. Також судом встановлено, що у власності обвинуваченого знаходиться частина вказаної у клопотанні квартири.

Суд вважає, що оскільки потерпілим заявлений цивільний позов, то з метою запобігання відчуження належного обвинуваченому майна, з метою забезпечення відшкодування моральної шкоди в разі задоволення позову, є підстави забезпечити позов шляхом арешту зазначеної квартири.
Також суд приймає до уваги, що обмеження права обвинуваченого розпоряджатися квартирою з урахуванням вартості квартири, яка складає 80 000 грн., та розміру позовних вимог, є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.
Також суд враховує, що ухвала суду від 20 травня 2020 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 не є ефективним способом забезпечення позову, оскільки вказана квартира відчужена і не перебуває у власності обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.170, 174, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про накладення арешту - задовольнити повністю.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

На ухвалу на протязі семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1