Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8988/20
Провадження № 1-в/644/861/20
УХВАЛА
Іменем України

18 грудня 2020 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції справу за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Полтава, громадянина України, раніше неодноразово судимого, одруженого, що має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований АДРЕСА_1 ,
Початок строку відбуття покарання 16.06.2018 року,
Кінець строку відбуття покарання 16.01.2022 року,

ВСТАНОВИВ:
17.11.2020 року на адресу суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умово-дострокове звільнення, відповідно до ст.81 КК України. В обґрунтування клопотання засудженим зазначено, що він за час відбуття покарання режим утримання не порушує, стягнень та зауважень не має, сумлінно виконує обов`язки покладені на нього, також, сумлінно відноситься до праці, працевлаштований та має одне заохочення. Має соціальні зв`язки та підтримує їх, шляхом телефонних розмов, з дружиною та родичами. Має постійне місце проживання, має на утримання двох малолітніх дітей, доньку ОСОБА_6 , 2014 року народження, та сина ОСОБА_7 , 2017 року народження. Збитків за кримінальними справами, за якими був засудженим, не має, вину визнає повністю, щиро кається, відбув частину призначеного покарання відповідно до ч.3 ст.81 КК України.

15.12.2020 року на адресу суду повторно надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, з викладенням аналогічних доводів.

В судовому засіданні ОСОБА_4 обидва клопотання підтримав, просив їх врахувати, та просив задовольнити, зазначив, що він фактично перебуває в колонії №43 з січня 2020 року, працює у відділенні СПС №1 днювальним, до заходів в реалізації програм диференційованого вихованого впливу не залучається, оскільки постійно на роботі, має судові витрати на суму 1300 гривень, які частково погасив. Цивільних позовів не має. Має лише одне заохочення, оскільки вони застосовуються лише раз на півроку. В умовах ув`язнення перебуває з 16.06.2018року, коштів на утримання дітей не надає, але таку допомогу дітям надає його брат. Стягнень не має, оскільки з моменту постановлення вироків виконавчі листи не надходили, самостійно він питання відшкодування не ініціював. Погашає судові витрати по мірі надходження коштів за період роботи в колонії. Дійсно був раніше неодноразово судимий, звільнявся умовно-достроково, але не порушував умови звільнення. Злочини вчинив внаслідок тяжких сімейних обставин. Просив надати можливість звільнитись, став на шлях виправлення та має намір підтримувати своїх дітей. Рішення адміністрації колонії приймалось без дослідження всіх даних про його особу, без врахування думки його безпосереднього керівництва. Не погоджувався із наданою характеристикою колонії.
Представник ДУ "ХВК (№43)" в судове засідання не прибув, про час та дату розгляду справи повідомлявся, було надано матеріали особової справи, характеристику на засудженого. Неявка представника не перешкоджає розгляду клопотання.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, оскільки з урахуванням кількості вироків, за яким відбуває покарання засуджений, кількості епізодів кримінальних правопорушень, що ним вчинені, не відшкодування завданих збитків та судових витрат за всіма вироками, відношення засудженого до вчиненого, а також враховуючи, що питання умовно-дострокового звільнення було предметом розгляду адміністрації колоні та підстав для звернення до суду не було встановлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Суд, вислухавши доводи засудженого, прокурора, дослідивши зміст клопотання, особову справу засудженого, встановив наступне.

Відповідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, у разі, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. При цьому суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання щодо ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з досліджених матеріалів особової справи ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком, що постановлений із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, а саме:

Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 05.07.2018 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України (2 епізоди) та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 16.01.2018 року та остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Вказані кримінальні правопорушення вчинені в період іспитового строку. За вироком стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Алло» завдану шкоду в сумі 9691,49 гривень, а також судові витрати в сумі 8375 гривень.

Вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 15.08.2018 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України (4 епізоди) та йому призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 05.07.2018 року та остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. За вироком стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 завдану шкоду в сумі 1100 гривень, на користь ПАТ «Укртелеком» 1142,42 гривні, а також судові витрати в сумі 3724,59 гривень.

Вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 26.09.2018 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України (2 епізоди) та йому призначено покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 15.08.2018 року та остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі. За вироком стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 відшкодування майнової шкоди в сумі 5317 гривень, а також судові витрати в сумі 572 гривні.

Вироком Київського районного суду м.Полтави від 30.01.2019 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України (5 епізодів) та йому призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 26.09.2018 року остаточно до відбуття призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. За вироком з ОСОБА_4 стягнуто на користь ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду в сумі 9177,33 гривні, а також судові витрати в сумі 3432 гривні.

Вироком Личаківського районного суду Львівської області від 08.08.2019 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України (1 епізод) та йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, покарання призначеного за вироком Київського районного суду м.Полтави від 30.01.2019 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 07.10.2019 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України (1 епізод) та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що призначено за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 08.08.2019 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Тобто, фактично ОСОБА_4 відбуває покарання за 6 вироками, покарання за якими призначено із урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, а саме за вчинення 15 епізодів кримінальних правопорушень та за вироками має до стягнення цивільних позовів на загальну суму 26428,24 гривень, а також судових витрат на загальну суму 16103,59 гривень.

Станом на 06.11.2020 року засудженим відбуто 2/3 призначеного покарання. Не відбутим на момент розгляду клопотання залишається більше 1 року призначеного покарання.

В судовому засіданні засуджений зазначав, що він має виконавчі документи лише на суму судових витрат, приблизно 1300 гривень, з його заробітної плати відраховуються суми на погашення цих витрат, залишок не відшкодованого складає 1200 гривень, окрім того, зазначав, що стягнути за іншими вироками кошти погашала його дружина. Матеріали особової справи не містять даних про погашення стягнутих сум на відшкодування завданої матеріальної шкоди та судових витрат.

Із змісту вироків вбачається, що засуджений ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей, 2014 та 2017 року народження. При цьому, засуджений з червня 2018 року перебуває в умовах ув`язнення, матеріальної допомоги на утримання дітей не має змоги надавати, тому вважати, що діти перебувають на його утриманні немає підстав.

Судом враховується, що засуджений свою провину засуджений визнав в повному обсязі, розкаявся. Але при цьому, вважає, що оскільки виконавчі листи за вироками суду до колонії не надходили, він не має не відшкодованих сум шкоди. За час відбуття покарання засуджений має 1 заохочення, стягнень немає.

Як вбачається із змісту характеристики засуджений дійсно мав заохочення, що було застосовано з метою стимулювання правослухняної поведінки, дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість, достатніх навичок для самостійного виконання робіт із самообслуговування немає Також, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності. Не приймає участі у організації виховних заходів, що проводяться в установі, відвідує заплановані заходи реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але не робить для себе належних висновків. Також, із змісту характеристики вбачається, що питання його умовно-дострокового звільнення було предметом розгляду комісії та відповідно до рішення комісії від 02.12.2020 року йому було відмовлено, як особі, що не довела свого виправлення. Тобто, з урахуванням всіх досліджених обставин, підстав вважати, що засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, не вбачається.

Враховуючи, досліджені судом обставини, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 18.12.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова.

Головуючий: суддя ОСОБА_1