Дата документу 23.12.2020 Справа № 323/1374/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/2020/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/1374/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Оріхів Запорізької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий, який
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.2 ст.185 КК України, строком до двох місяців, а саме до 31 січня 2021 року.
Визначено розмір застави 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 43940,00 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, будучи судимим за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків не зробив та знову вчинив кримінальне порушення, пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів.
Згідно обвинувачення, ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу для власного споживання без мети збуту, діючи повторно, в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - КАНАБІС, який незаконно зберігав у різних місцях до моменту виявлення працівниками поліції. В період часу із 09 години 33 хвилини до 11 години 23 хвилин у ході здійснення санкціонованого обшуку у будинку АДРЕСА_2 , де постійно без реєстрації проживав ОСОБА_7 , працівниками поліції виявлено та вилучено рослинні речовини, які відповідно до висновку експерта № 16-76 від 14.05.2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - КАНАБІСОМ, маса якого в перерахунку на висушену речовину склала відповідно 63,928 г та 3,588 г, яка згідно таблиці №1. затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000. є невеликим розміром наркотичного засобу, що знаходиться в незаконному обігу. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_7 зберігав для власного вжиття без мети збуту.
За цим фактом ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в перших числах травня 2020 року на горищі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 знайшов гладкоствольну вогнепальну стрілецьку зброю у формі саморобного пістолета із обрізаний стволом. Діючи в порушення «Положення про дозвільну систему» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, розуміючи, що у нього відсутній дозвіл на поводження із вогнепальною зброєю, маючи намір на її незаконне придбання, носіння та зберігання, ОСОБА_7 узяв вказаний пістолет і переніс його до будинку АДРЕСА_2 , де постійно без реєстрації проживав і зберігав його у житловій кімнаті зазначеного будинку до моменту виявлення працівниками поліції.
За цим фактом ОСОБА_7 обвинувачується в тому, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, будучи раніше судимим 21.05.2015 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до 2 - х років позбавлення волі, в середині квітня місяця 2020 року, в вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_9 , з його дозволу, у приміщенні будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , скориставшись безпорадним станом власника будинку, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ні хто не спостерігає, таємно з коридору в приміщенні будинку, викрав мобільний телефон марки «Біоті 128» в корпусі сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №23-106 від 09.07.2020 складає 378 гривень 33 копійок, який належав ОСОБА_9 , чим спричинив матеріальну шкоду на вказану суму.
За цим фактом ОСОБА_7 обвинувачується в тому, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Прокурором під час судового розгляду було заявлено клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Клопотання обґрунтовується тим, що під час судового розгляду обвинувачений систематично не з`являвся за викликом суду без поважних причин, чим перешкоджає розгляду кримінального провадження у розумні строки. На думку прокурора, така поведінка обвинуваченого вказує на те, що існує ризик подальшого ухилення його від суду та перешкоджання своєчасному судовому розгляду. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, що свідчить про наявність ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження в їх сукупності, враховуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки існують обґрунтовані ризи того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду або вчинити інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права просить ухвалу суду скасувати і постановити нову якою, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання не врахував всі обставини у сукупності, а саме, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає від гіпертонії. Прокурор не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під розгляду ризику або ризикам.
Апелянт посилається на те, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у скоєнні злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лебіта проти Італії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Високий суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Отже, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вважає колегія суддів, суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався зазначених вимог закону.

Судом дана належна оцінка наявним доказам, прийняті до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Також судом враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування і вчинення нових кримінальних правопорушень).
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів за які передбачене кримінальне покарання у виді позбавлення волі, в тому числі, від трьох до семи років. Відтак, серйозність обвинувачення і кримінального покарання може спонукати ОСОБА_7 переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання.
Колегія суддів звертає увагу, що до обвинуваченого застосовувалися примусові заходи приводу у судове засідання, що тим самим додатково підтверджує існування ризику переховування від суду.
ОСОБА_7 раніше засуджувався за скоєння злочинів, при цьому за подібні злочини, які інкримінуються стороною обвинувачення зараз. Враховуючи матеріали провадження, колегія суддів, зазначає, що ОСОБА_7 останній раз відбув покарання у квітні 2020 року, а вже в травні було зареєстроване кримінальне провадження за фактом вчинення нового кримінального правопорушення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, обставини кримінального провадження існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення).
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_7 має проблеми із здоров`ям, на думку апеляційного суду не впливають на прийняте судове рішення, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості, що обвинувачений потребує невідкладного лікування поза межами установи попереднього ув`язнення або таке лікування не може бути надано в умовах тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що до обвинуваченого ОСОБА_7 можливо застосувати домашній арешт, не може бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , і запобігти наявним ризикам в кримінальному провадженні.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника врахував, та з урахуванням обставин провадження, призначив заставу у розмірі 43940,00 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4