ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1559/20 Справа № 202/4164/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0001934,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою та на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001934.

Відмовляючи в задоволенні скарги слідчий суддя встановив, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001934, за фактом ч.1 ст. 146 КК України, яке 25 вересня 2018 року було закрито у зв`язку з встановленням в діянні складу кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя встановив, що листом заступника прокурора Дніпропетровської області, адресований ОСОБА_6 , СВ Новомосковським ВП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000346 за ч.1 ст. 115 КК України, за фактом вбивства ОСОБА_8 на території реабілітаційного центру Милосердне серце, яке було доручено розслідувати ГУНП в Дніпропетровській області, а в подальшому було перекваліфіковано на ч.2 ст. 121 КК України, в якому стосовно ОСОБА_9 направлено обвинувальний акт в суд, а стосовно ОСОБА_10 матеріал був виділений і досудове розслідування зупинено. При цьому, слідчий суддя зазначив, що вказане кримінальне провадження проводиться за фактом створення невідомими особами розгалуженої мережі реабілітаційних центрів у Дніпропетровській області, де утримують людей проти їхньої волі, не стосується факту за заявою ОСОБА_6 - знаходження та смерті ОСОБА_8 на території реабілітаційного центру, тому ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0001934 є свідком, їй не завдано будь-якої шкоди і вона не є учасником кримінального провадження. Крім того, під час досудового розслідування було проведено ряд обшуків за адресами розташування реабілітаційних центрів на території Дніпропетровської області, в ході яких не було виявлено та вилучено речей та предметів, не було також встановлено осіб, яких утримували проти їх волі, з використанням трудової експлуатації, а під час допиту останніх, вони пояснили, що вони знаходяться в закладах за власним бажанням і ніхто не завдає їм шкоди. У звязку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про законність постанов слідчого.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілою та про закриття кримінального провадження № 0001934.

Вимоги апеляційної скарги апелянтка обгрунтовує тим, що слідчий суддя неповно встановив обставини провадження та не звернув уваги, що хоч вині особи і були притягнуті до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 121 КК України, але не притягнуті за ч.1 ст. 146 КК України. При цьому, апелянтка вказує, що в своїй заяві про вчинення злочину вона зазначала слідчому, що її сина незаконно переміщували з одного реабілітаційного центру до іншого, і вказувала імена керівних осіб центрів причетних до вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що слідчий проігнорував інформацію оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснював перевірку реабілітаційних центрів та встановив, що в них утримуються особи проти їх волі, щодо яких здійснюється насилля, особи намагалися здійснити факт самогубства, які переривали охоронці, а також в осіб забирають соціальні виплати, а фізично здорових людей використовують як безкоштовну робочу силу. Отже, ОСОБА_6 вважає, що досудове розслідування було неповне, в якому вона є потерпілою.

В апеляційному суді ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали скарги на постанови про відмову у визнанні потерпілою та закриття кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001934 від 27 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України за фактом незаконного утримання людей, яке закрито 25 вересня 2018 року постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Листом заступника прокурора Дніпропетровської області, адресованого ОСОБА_6 , повідомлено, що слідчим відділом Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 04.02.2016 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000346 за ч.1 ст.115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_8 на території реабілітаційного центру «Милосердне серце», що розташований за адресою: вул. Гагаріна,19, с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, яке у зв`язку з неефективністю досудового розслідування було передано СУ ГУНП в Дніпропетровській області. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою області. Слідчим СУ ГУНП в області від 25.10.2017 року було змінено попередню правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000346 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України та 30.10.2017 року повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та 30.11.2017 року направлено обвинувальний акт до суду для розгляду по суті. Крім того, в даному кримінальному провадженні 30.10.2017 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке вручено батьку ОСОБА_10 , оскільки він переховується від органу досудового розслідування, а 29.11.2017 року матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_10 виділено в окреме провадження з присвоєнням номера 0001278, в якому 06.12.2017 року ОСОБА_10 оголошено у розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001278 зупинено.
Окрім цього, ОСОБА_6 повідомлено, що СУ ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 0001934 та № 0000648, які об`єднано в одне кримінальне провадження за єдиним номером №0001934 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 146 КК України, того, що невідомі особи створили розгалужену мережу «реабілітаційних» центрів у Дніпропетровській області, де утримують людей проти їхньої волі. Кримінальне провадження № 0001934 не стосується факту знаходження та смерті ОСОБА_8 на території реабілітазійного центру.
У ході досудового розслідування достатніх доказів причетності ОСОБА_12 до смерті ОСОБА_8 не встановлено.
Слідчий суддя розглянув скаргу ОСОБА_6 та дійшов висновку, що в її задоволенні слід відмовити з чим погоджується апеляційний суд.
З скарги ОСОБА_6 видно, що вона просила слідчого суддю скасувати постанови про відмову у визнанні її потерпілою та про закриття кримінального провадження № 0001934.
Разом з цим, як вірно встановив слідчий суддя, що ОСОБА_6 є лише свідком в даному кримінальному провадженні, та останній було обґрунтовано відмовлено у визнанні її потерпілою, з тих підстав обставини кримінального провадження № 0001934, не стосуються факту місцезнаходження та смерті її сина ОСОБА_8 на території реабілітаційного центру, тому ОСОБА_6 не завдано будь-якої шкоди і вона не може бути потерпілою у відповідності до ст. 55 КПК України.
Крім того, слідчий суддя встановив, що кримінальне провадження № 0001934, було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, так як в ході досудового слідства повторно було проведено ряд обшуків за адресами розташування реабілітаційних центрів на території Дніпропетровській області, в ході якиз речей та предметів, вказаних в ухвалах суду виявлено та вилучено не було. Осіб, котрих утримували на території реабілітаційних центрів проти їх волі також не встановлено. Будь-яких порушень, утримання людей чи їх трудової експлуатації також не виявлено. В ході проведення допитів осіб, встановлено, що вони знаходяться у вказаних закладах за власним бажанням та ніхто не завдає їм шкоди.
Отже, доводи ОСОБА_6 про те, що вона є потерпілою в кримінальному провадженні № 0001934 та, що досудове розслідування проведено неповно, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження.
Окрім цього, під час апеляційного перегляду встановлено, що кримінальне провадження № 0001934 та № 0000648, які об`єднано в одне кримінальне провадження за єдиним номером №0001934, не розпочиналися за заявою ОСОБА_6 .
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4