Справа № 467/857/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївській області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000209 від 25.05.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каменоватка Братського району Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, не маючого постійного місця проживання, раніше судимого:
- 18.04.2007 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 13.03.2009 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 25.06.2012 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
- 20.03.2014 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.12.2015 року з Казанківської ВК Миколаївської області № 93 в зв`язку з закінченням терміну відбування покарання.
- 19.09.2016 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
- 01.06.2020 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, перебуває в державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор»
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 25 травня 2020 року в денний час, точного часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 , проходячи по вул. Жовтневій в смт. Арбузинка Миколаївської області, з метою таємного викрадення майна, яке належить ОСОБА_5 , вирішив незаконно проникнути на територію домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи умисно, повторно, ОСОБА_4 самовільно, тобто не маючи відповідного дозволу володільця, через відчинену хвіртку незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після чого через відчинені вхідні двері незаконно проник до господарського приміщення, де на дерев`яному столі помітив металеві слюсарні лещата НОМЕР_1 ОСОБА_5 вартістю 866,67 гри., які за допомогою фізичної сили, руками, шляхом відриву від столу таємно викрав, чим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму, після чого місце злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що навесні 2020 року, точної дати не пам`ятає, він, проходячи по АДРЕСА_1 , вирішив, не маючи на дозволу господаря, проникнути на територію домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . А тому, він без дозволу володільця, проник через відчинену хвіртку на територію вказаного домоволодіння ОСОБА_5 , а після через відчинені вхідні двері незаконно проник до господарського приміщення. Там на дерев`яному столі помітив металеві слюсарні лещата, які за допомогою фізичної сили, руками відірвав від столу та викрав. Після чого місце злочину покинув, викрадене здав на пункт прийому металобрухту. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Із вартістю викраденого майна погодився.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду (а.с. 25).
Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодилися з недоцільністю дослідження усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та визнає їх.
Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення та між собою, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
За такого, переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження та правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши йому наслідки такого порядку розгляду справи та переконавшись, що він усвідомлює їх, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинувачених та призначення їм покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває на обліку з синдромом алкогольної залежності, перебуває на військовому обліку Арбузинського РВК, не має постійного місця проживання, також суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він постійного місця роботи не має, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання те, що він раніше неодноразово судимий, при призначенні покарання суд, враховуючи наведені дані про особу обвинуваченого та стан його здоров`я, відсутність конкретних дій, направлених обвинуваченим на усунення завданої ним шкоди, відсутність тяжких наслідків та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі при призначенні покарання у виді позбавлення волі, так як таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, окрім іншого, ОСОБА_4 засуджено вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Злочин за даним вироком ОСОБА_4 вчинив 25 травня 2020 року, тобто до постановлення попереднього вироку, в саме вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року.
Відповідно до ст. 70 КК України, встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України,яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст. 65 КК України

В силу ст.ст. 118, 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на користь держави в розмірі 1307 грн. 60 коп.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не пред`являвся.
По даному кримінальному провадженню запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Тому для забезпечення виконання покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про особу обвинуваченого та обставини, встановлені під час кримінального провадження, схильність до вчинення злочинів, їх періодичність, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покарання призначеним за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року, засудженого за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1307 грн. 60 коп.
Речові докази:
- металеві слюсарні лещата з маркуванням 11-120 ГОСТ-4045-57, які упаковано та опечатано до пакету № 1, а потім поміщено до прозорого пакету з полімерного матеріалу та опломбовано пломбою № L87375320, передані на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області - повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Арбузинського
районного суду ОСОБА_1