Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі суду в м. Харкові у спрощеному провадженні (порядку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені відомості до ЄРДР за № 0000686 від 15 грудня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 18.05.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був засуджений Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. 04.12.2020 ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України.

З 07 грудня 2020 року до теперішнього часу ОСОБА_3 з метою ухилення від відбування покарання, умисно не виходив на громадські роботи без поважної причини, у зв`язку з чим 09.12.2020 та 14.12.2020 Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» було направлено повідомлення до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відповідно до якого ОСОБА_3 не прибув для відбування покарання.

Незважаючи на неодноразові виклики, ОСОБА_3 в період з 07.12.2020 до теперішнього часу, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, умисно не являвся до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» для відпрацювання покарання у виді громадських робіт без поважної причини.

ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, виконувати вирок суду не став, безпідставно ухилився від відпрацювання громадських робіт, чим не відбув в загальній кількості 80 годин у грудні 2020 року та відпрацював 0 годин вказаних робіт.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснював захисник - адвокат ОСОБА_4 , подав заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі; ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчинених кримінального правопорушення (проступку).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, непрацевлаштований, за місцем мешкання характеризується негативно.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обстави та приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді арешту, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального проступку та обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Оскільки ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок, не відбувши покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину основного покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов, речові докази, судові витрати - відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання приєднати покарання, не відбуте за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року з урахуванням згідно правил п. 4 ч. 1 статті 72 КК України (одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт) та вимог статті 73 КК України і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді двох місяців п`яти днів арешту.

Термін відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя - ОСОБА_1