Провадження №1-кс/127/8945/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліціїу Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2020 року до Вінницького міського суду звернувся слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліціїу Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :05:001:1167 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта ОСОБА_4 зареєстрована за останнім.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000144 від 11.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Вінницької місцевої прокуратури 30.07.2019 надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи його земельною ділянкою площею 0,0912 га із кадастровим номером :05:001:1167, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , що рішенням 26 сесії 6 скликання від 29.06.2014 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 » ОСОБА_5 у приватну власність передано земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0912 га. з кадастровим номером: :05:001:1167.

Водночас, згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищевказану земельну ділянку 04.10.2019 державним реєстратором Стрижавської селищної ради Вінницького району ОСОБА_6

на підставі рішення 26 сесії 6 скликання від 29.06.2014 року зареєстровано за ОСОБА_7 .

У подальшому, 07.11.2019 на підставі договору купівлі продажу укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_4 .

Також, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитано у якості свідка секретаря Бохоницької сільської ради, яка на момент винесення рішення 26 сесії 6 скликання від 29.06.2014 року виконувала обов`язки сільського голови Бохоницької сільської ради, яко повідомила, що рішенням 26 сесії 6 скликання від 29.06.2014 року булот затверджене рішення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність саме гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту, однак ніяк не гр. ОСОБА_7 . Даний громадянин до Бохоницької сільської ради не звертався.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №223267300 власником земельної ділянки №:05:001:1167 є ОСОБА_4 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, згідно якої клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України в судове засідання не викликався, з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Положеннями статті 131 КПК України передбачено, що заходи із забезпечення кримінального провадження застосовують з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно частини 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи доводи клопотання? слідчий суддя вважає, що вказане у клопотанні майно, а саме земельна ділянка із кадастровим номером :05:001:1167 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 підлягає арешту.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Згідно ст.. 175 КПК України, ухвала про арешт майна негайно виконується слідчим, прокурором.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліціїу Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :05:001:1167 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта ОСОБА_4 зареєстрована за останнім.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя