Справа № 590/1314/20
Провадження № 1-кп/590/256/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
потерпілої: ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 20.07.2020, відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-технічна, який неодружений, не військовозобов`язаний, не працює, у порядку ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, суд,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 20.07.2020 близько 12:00 години, не маючи посвідчення водія та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував мотоциклом «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Центральна в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області з боку центра селища. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Центральна та вул. Софіївська в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, ОСОБА_4 зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, маючи об`єктивну можливість виявити попереду вищевказане перехрестя, перевищив швидкість руху у населеному пункті, виїхав на зустрічну смугу руху для виконання обгону попутного автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, в цей час розпочинав виконувати маневр повороту ліворуч на вул. Софіївська. Виявивши зміну дорожньої обстановки ОСОБА_4 відповідним чином на неї не зреагував, не прийняв негайних заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, змінив напрямок руху мотоцикла ліворуч та виїхавши за межі перехрестя, допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарняного закладу.
Згідно з висновку судово-медичної експертизи №103 від 03.09.2020 « ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розриву печінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку 1-2 ступеню, після травматичного правобічного ексудативного плевриту, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження».
Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та висновку судово-автотехнічної експертизи №19/119/9/1-355е від 23.09.2020 ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, введених в дію з 01.01.2002), передбачених пунктами:
2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
14.6. Обгін заборонено:
а) на перехресті.
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху перебувають в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_4 по порушенню Правил дорожнього руху умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).
Своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, передбачені п. 14.6 Правил дорожнього руху, при керуванні 20.07.2020 мотоциклом «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзною частиною в районі перехрестя вул. Центральна та вул. Софіївська в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, що призвело до зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого пасажиру мотоциклу ОСОБА_5 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 20.07.2020 близько 12:00 години, не маючи посвідчення водія та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував мотоциклом «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Центральна в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області з боку центра селища. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Центральна та вул. Софіївська в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого пасажиру мотоциклу ОСОБА_5 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_5 є його співмешканкою, в нього на утриманні перебуває дочка ОСОБА_5 . У потерпілої просив пробачення та вона йому пробачила, допомагав та допомагає матеріально. Повністю відшкодував шкоду, яка була завдана потерпілій. Зазначив, що посвідчення водія у нього і на той час і наразі немає. Вночі перед дорожньо-транспортною пригодою він вживав спиртне у великій кількості, але коли їхав не відчував себе в стані сп`яніння. Крім того, обвинувачений повністю визнав цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 17092,47 грн.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що претензій до обвинуваченого не має, шкода їй повністю відшкодована, просила суд не позбавляти волі обвинуваченого, оскільки вона та її неповнолітня дочка перебувають на утриманні обвинуваченого, який повністю їх забезпечує.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, потерпілої, стосуються речових доказів та судових витрат.
За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження.
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину як на досудовому слідстві, так і в суді, відшкодування завданого збитку потерпілій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, позицію потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, у відповідності до ст.89 КК України не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
До вказаних висновків, суд прийшов, зокрема, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від від 24 травня 2018 року, Верховний суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом застосовуючи ст. 69 КК.
Слід також вказати, що у кримінальних провадженнях №654/763/17 у постанові від 24 жовтня 2018 року, №346/356/18 у постанові від 12 лютого 2019 року, №166/937/16-к у постанові від 26 квітня 2018 року, №125/1133/17 у постанові від 29 січня 2019 року, Верховний суд прийшов до висновку, що навіть за умови вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у судів були підстави для застосування правових приписів ст.75 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.
Посткримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла просить призначити обвинуваченому покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
На підставі наведеного, а також враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку потерпілій та з урахуванням обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а також те, що фактично на його утриманні перебуває неповнолітня дочка потерпілої - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сама потерпіла, оскільки обвинувачений та потерпіла є співмешканцями та цю обставину підтвердила сама потерпіла, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд бере до уваги долучену до матеріалів кримінального провадження довідку Ямпільського ВП Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області, згідно якої станом на 27.09.2020 інформація про посвідчення водія в ІПС «Армор» на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 відсутня.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», призначення особі покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
На підставі наведеного, призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є неможливим.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Зняти арешт з майна на підставі ст.174 КПК України.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою у кримінальному провадженні не заявлений, це підтверджується заявою потерпілої про відмову від цивільного позову.
Прокурором було заявлено цивільний позов в інтересах держави на користь Фінансового управління Шосткинської міської ради Сумської області про стягнення з ОСОБА_4 витрат за лікування потерпілої ОСОБА_5 в сумі 17092 грн 47 коп., сума витрат підтверджується довідкою.
У відповідності зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
В ході судового розгляду дані позови знайшли своє підтвердження та були в повному обсязі визнані обвинуваченим. Таким чином, вказаний позов підлягає задоволенню повністю.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судових експертиз в сумі 6538 грн. 00 коп. (шість тисяч п`ятсот тридцять вісім грн. 00 коп.) слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.174, ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
п.2 ч.2 ст.76 КК України:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 22 липня 2020 року, на автомобіль «ВАЗ-2101», державний номер НОМЕР_2 , та мотоцикл «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, державний номер НОМЕР_1 та осип скла прозорого та червоного кольору, сліди папілярних візерунків з баку мотоциклу «ИЖ Ю-5К», два марлевих тампона з рідиною бурого кольору, ключі від замка запалювання автомобіля та мотоцикла скасувати.
Долю речових доказів після набрання вироком законної сили вирішити наступним чином:
автомобіль «ВАЗ-2101», державний номер НОМЕР_2 , що зберігаються на охоронюваній території Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: Сумська область, смт. Ямпіль, вул. Спасько-Преображенська, 15 та ключі від замка запалювання автомобіля, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області (Сумська область, смт. Ямпіль, вул. Спасо-Преображенська, 15) - повернути власнику ОСОБА_6 .
мотоцикл «ИЖ Ю-5К» з боковим причепом, державний номер НОМЕР_1 , що зберігаються на охоронюваній території Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: Сумська область, смт. Ямпіль, вул. Спасо-Преображенська, 15 та ключі від замка запалювання мотоцикла, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області (Сумська область, смт. Ямпіль, вул. Спасо-Преображенська, 15) повернути користувачу ОСОБА_4 .
осип скла прозорого та червоного кольору, сліди папілярних візерунків з баку мотоциклу «ИЖ Ю-5К», два марлевих тампона з рідиною бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області (Сумська область, смт. Ямпіль, вул. Спасо-Преображенська, 15) знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави:
витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/119/9-1/301е від 27.08.2020 на суму 1634 грн. 50 коп. (одна тисяча шістсот тридцять чотири грн 50 коп.);
витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/119/9-1/302е від 28.08.2020 на суму 1634 грн. 50 коп. (одна тисяча шістсот тридцять чотири грн 50 коп.);
витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/9-1/303е від 31.08.2020 на суму 1634 грн. 50 коп. (одна тисяча шістсот тридцять чотири грн 50 коп.);
витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/355е від 29.09.2020 на суму 1634 грн. 50 коп. (одна тисяча шістсот тридцять чотири грн 50 коп.), а всього на загальну суму 6538,00 грн (шість тисяч п`ятсот тридцять вісім грн 00 коп.)
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави в особі фінансового управління Шостинської міської ради (місцезнаходження: вул. Садовий бульвар, буд. 14, м. Шостка, 41100, р/р UA 0018536, код одержувача платежу 37512251, МФО 837013, код бюджетної класифікації доходів 24060300 «Інші надходження») кошти у сумі 17092,47 грн (сімнадцять тисяч девяносто дві грн 47 коп.) за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1