Справа № 345/1263/19
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

23 липня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуюючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
при проведенні судового засідання у кримінальному провадженні № 0000393, яке внесене до ЄРДР 28 грудня 2012 року, про обвинувачення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , що зареєстрований по АДРЕСА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які стали підставою для його обрання не перестали існувати. Обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, що пов`язане з позбавленням волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, може безпідставно ухилятись від виконання вказівок суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у минулому ухилився від слідства, внаслідок чого був оголошений у міжнародний розшук. Враховуючи зазначені обставини та тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, обрання іншого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України.
Обвинувачений просить відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, мотивуючи свою позицію тим, що він не вчиняв злочину та безпідставно утримується під вартою більше двох років. Він не має наміру ухилятися від суду, оскільки хоче довести свою невинуватість. Прокурор не довів, що він скривався від досудового розслідування, так як йому не було відомо про порушення відносно нього кримінальної справи на час перетину кордону України. Крім того надуманим є визначений прокурором ризик. Щодо можливості іншим чином перешкоджання розгляду кримінального провадження. Він має можливість проживати за місцем реєстрації у с. Вигода, у будинку його покійного діда, у якому ніхто не живе, має міцні соціальні зв`язки, зобов`язується з`являтися до суду у визначений судом час. Також зазначає, що визначений судом розмір застави є для нього непосильним.
Захисник адвокат ОСОБА_7 підтримала позицію обвинуваченого, вважає за необхідне зминити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, враховуючи, що обвинувачений має постійне житло та тривалий час перебуває під вартою.
Вислухавши думки учасників процесу з приводу заявленого клопотання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.
Ухвалою суду від 26 травня 2020 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід тримання під вартою в установі виконання покарань № 12 м. Івано - Франківська на 60 днів, тобто до 24 липня 2020 року включно.
Отже строк тримання обвинуваченого під вартою спливає.
За змістом ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня застосування судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. У разі необхідності цей строк може бути продовжений.
На даний час у судовому засіданні досліджено всі надані стороною обвинувачення докази. Судове провадження не завершено, оскільки обвинувачений не готовий давати показання суду, клопоче перед судом про призначення у кримінальному провадженні почеркознавчої експертизи, для проведення якої просить вилучити документи із вільними зразками його почерку і підписів.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком понад десять років.
Статтями 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини вказано на необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою, але з часом існування лише цієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Колегія суддів приходить до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше був оголошений у розшук, у суду відсутні дані, які б вказували на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому існує ризик, що він може переховуватись від суду.
Крім того поведінка обвинуваченого у судовому засіданні при дачі показань потерпілим ОСОБА_8 , дають підстави суду вважати, що він може незаконно впливати на потерпілих.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо недоведеності стороною обвинувачення фату вчинення інкримінованого йому злочину, оскільки намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення , може розцінюватися сторонами як ознака упередженості суду, що може бути правовою підставою для відводу складу суду.
За таких обставин суд приходить до висновку, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.
Оскільки термін тримання під вартою обвинуваченому спливає, ризики передбачені ст. 177 КПК України наявні, розгляд кримінального провадження не завершений, тому є підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
При цьому суд враховує наявність конкретного суспільного інтересу, який привалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод, здоров`я людини, що визнається в Україні найвищою соціальною цінністю відповідно до ст. 3 Конституції України.
Дані про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах несвободи у наданих суду матеріалах кримінального провадження відсутні. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять об`єктивної інформації про те, що перебування обвинуваченого під вартою створює реальну загрозу його здоров`ю.
За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки будь - який інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При цьому суд враховує, що ухвалою Рожнятівського районного суду від 18 квітня 2019 року, якою ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено розмір застави в межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 576300 гривень у національній грошовій одиниці.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинувачуваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на заяву обвинуваченого щодо неможливості внесення застави у визначеному судом розмірі та за відсутності в суду даних про його матеріальне становище, суд вважає за можливе зменшити визначений раніше розмір застави з 300 до 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 423600 гривень яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Рожнятівського районного суду .

Таким чином, при внесенні застави у визначеному судом розмірі обвинувачений має підстави на зміну запобіжного заходу на заставу, тобто на більш м`який.

Керуючись статтею 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , що зареєстрований по АДРЕСА_2 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» м. Івано - Франківськ, вул. Євгена Коновальця 70А, з можливістю внесення застави, у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423600 гривень, на 60 днів, тобто до 21 вересня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2