Житомирський апеляційний суд
Справа №292/1514/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

скаржника: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000250 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно шляхом тимчасової заборони користуватися, володіти та розпоряджатися 24,16 складометрами деревини породи береза, бензопилу марки «ZOMAX Oregon PRO-AM № ZM11», власником яких є ОСОБА_6 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою його збереження, уникнення можливості приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, встановлення всіх обставин вчинення злочину, а також з метою проведення ряду судових експертиз, зокрема: судово-екологічної та судово трасологічної є необхідність в його арешті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги договір купівлі-продажу лісоматеріалів від 04.08.2020 року, укладений між ним ФОП ОСОБА_6 та ДП «Пулинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агрогосподарського підприємства «Житомироблагроліс», відповідно до якого ДП «Пулинський лісгосп АПК» відпустив лісопродукцію, а він прийняв товар, здійснивши його оплату. Поставка товару здійснюється періодично.

Деревина на праві власності належить йому, про, що під час проведення обшуку слідчому було надано документацію та чипи на походження деревини, однак, слідчий всупереч вимог ст. 236 КПК України від огляду даних документів та чипів відмовилась.

Також, вказує, що суд не взяв до уваги факт, який не зафіксований і в протоколі обшуку, а саме, що при проведенні обшуку 12.12.2020 року на території ФОП ОСОБА_9 був присутній спеціаліст ОСОБА_10 , який підтвердив, що зазначена в товарно-транспортних накладних деревина відповідає тій, що знаходилась та на території ФОП ОСОБА_9 . Даний факт зафіксовано на флеш-накопичувані, однак, судом у його дослідженні було відмовлено.

Дана деревина вилучена та відправлена на зберігання до Бабичівської сільської ради, однак, територія сільської ради є не охоронюваним об`єктом, що підтверджується відповіддю старости та фото. Зберігання деревини на відкритій місцевості приведе до псування деревини та завдасть йому збитків, однак, дані факти судом до уваги взяті не були.

Вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на майно, оскільки слідчим не надано доказів про те, що вилучене майно має ознаки речових доказів та жодній особі у даному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри.

Заслухавши доповідача, пояснення скаржника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно висновків викладених в ухвали слідчого судді, а також змісту клопотання слідчого підставами для застосування арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні прокурора не зазначено, за якими конкретними критеріями, передбаченими вказаною правовою нормою майно на яке просить накласти арешт, а зокрема деревина та бензопила відповідає речовому доказу.

При цьому слідчий суддя не врахував в повній мірі надані ОСОБА_6 документи договір купівлі-продажу лісоматеріалів круглих №109 від 04.08.20 р., спецтфікацією №1 та протоколом №1 погодження ціни на лісоматеріали круглі між ДП «Пулинський лісгосп АПК» та ФОП ОСОБА_6 від 04.08.20 р., товарно-транспорні накладні серії ЖКА №442568 від 04.12.20 р. на деревину породи береза, №442592 від 07.12.20 р. на деревину породи береза, №452865 від 10.12.20 р. на деревину породи дуб, ясен, граб.

Так, з договору купівлі-продажу лісоматеріалів круглих №109 від 04.08.20 р. слідує, що продавець ДП «Пулинський лісгосп АПК» Житомирського комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» в особі директора ОСОБА_11 відпустив лісопродукцію покупцю ФОП ОСОБА_6 , який прийняв товар та здійснив його оплату.

З товарно транспортних накладних слідує, що в грудні 2020 р. йому поставлялася деревина породи береза.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_6 є приватним підприємцем, який займається обробкою деревини та має у користуванні земельну ділянку в с. Видумка Червоноармійського (Пулинського) району Житомирської області де здійснює свою легальну господарську діяльність, саме там і було проведено обшук в результаті якого вилучено деревину та бензопилу.

Крім цього, з матеріалів провадження слідує, що у кримінальному провадженні №0000250 жодній особі, а тим більше ФОП ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Ці обставини належним чином слідчий суддя не перевірив, а його висновки про те, що законність походження вказаної деревини повинна бути перевірена в ході досудового розслідування не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки подавши відповідне клопотання про арешт майна саме слідчий, прокурор повинні довести, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи та подати до клопотання докази, що підтверджують ці обставини.

На переконання колегії суддів таких доказів слідчий до клопотання не надав, оскільки витяг з ЄРДР про незаконну порубку здійснену невстановленими особами, виявлене місце порубки та протокол обшуку на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_9 де зафіксовано вилучення 24.16 складометрів деревини породи береза можливість використання цього майна як доказу не підтверджують.

Слідчий не обґрунтував у клопотанні чому він вважає, що вказана деревина має незаконне походження, оцінки документам про її придбання, які надавалися йому при проведенні обшуку не надав, звірку з продавцем цієї продукції не зробив, жодних даних про те, що до ОСОБА_9 поставлялася незаконна зрубана деревина матеріали клопотання не містять.

Слідчий суддя розглядаючи таке клопотання зобов`язаний, відповідно до вимог ст. 173 КПК України перевірити правову підставу для арешту майна, можливість використання цього майна як доказу, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту для майна третіх осіб.

Частиною четвертою ст. 173 КПК також передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя на думку апеляційного суду не дотримався цих вимог Закону при застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, переклав доведення обставин, які зобов`язаний довести слідчий та прокурор на власника майна та обмежив приватного підприємця розпоряджатися своїм майном та здійснювати господарську діяльність, виконувати свої зобов`язання по угодах та займатися своїм основним видом діяльності обробляти лісопродукцію.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно ФОП ОСОБА_6 не може бути задоволено за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000250 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000250, яке вилучене 10.12.2020 р. під час проведення обшуку на території ФОП ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: