Справа № 739/2048/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/514/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відеоконференції, матеріали контрольного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000313 від 13 жовтня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто, до 10.07.2020 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд обґрунтував своє рішення існуванням обґрунтованої підозри, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих діяннях; відсутність міцних соціальних зв`язків в місці проживання обвинуваченого, відсутність постійного офіційного місця роботи. Крім того, заявлені ризики, якими виправдовується тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та не перестали існувати.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на невідповідність ухвали вимогам кримінального процесуального закону, так як суд не навів, які ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існують на час розгляду кримінального провадження в суді, які обставини свідчать про існування ризиків і якими доказами вони підтверджуються, які обставини свідчать про неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, і якими доказами вони підтверджуються.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.10.2019 року, під час досудового розслідування, до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому строк тримання його під вартою неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.03.2020 року до 12.05.2020 року.

Крім того, вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21.05.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.187 КК України, та на підставі ст. 70, 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу ухвалено залишити без змін тримання під вартою. На даний час дане кримінальне провадження знаходиться на розгляді в Чернігівському апеляційному суді.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Крім того, до сплину строку тримання обвинуваченого під вартою, дане кримінальне провадження було не завершено.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4