Провадження №11-кп/801/1191/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0007938 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ст.391 КК України, за вироком Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2007 року та Синельниковського міського суду Дніпропетровської області від 26.05.2015 року, будучи раніше судимим за хуліганство, 01.10.2016 року, перебував у кафе «Кактус», що розташоване за адресою: вул. Пирогова, 151-а м. Вінниця, де в компанії невстановлених досудовим розслідуванням осіб у період приблизно з 19:00 год. по 23 год. 30 хв. спільно з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статті на ім`я ОСОБА_12 та невстановленою досудовим розслідуванням особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_13 вживав алкогольні напої.
В подальшому приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою створення конфліктної ситуації та подальшого вчинення хуліганства з метою самоствердження за рахунок приниження інших осіб, шляхом спроб знайомства з особами жіночої статті, які відпочивали у вказаному закладі в компанії ОСОБА_14 та невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_15 , спровокував словесну суперечку з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , у ході якої ОСОБА_8 використовуючи малозначний створений ним же привід, застосовуючи нецензурні висловлювання та поводячи себе агресивно по відношенню до оточуючих, усвідомлюючи, що діє у громадському місці на очах значної кількості сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, прагнучи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, спровокував бійку між ним і ОСОБА_11 , з однієї сторони, та ОСОБА_14 і невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_15 з іншої.
У цей же час, бармен кафе «Кактус» ОСОБА_16 , який знаходився у приміщенні кафе, почувши шум, біля входу до кафе, вийшов на вулицю, де, побачивши бійку, висловив на адресу ОСОБА_17 вимогу припинити протиправні хуліганські дії, які порушували усталений порядок роботи закладу, загрожували здоров`ю її учасників та інших осіб, які знаходились поряд, та у зв`язку із чим втрутився у бійку з метою розведення учасників бійки по сторонам та таким чиним вчинив спробу припинити хуліганські дії.
В свою чергу ОСОБА_8 , який знаходився на відстані приблизно 1,5 м від ОСОБА_16 , дістав із-за поясу зі сторони спини пристрій для відстрілу гумових куль, після чого, продовжуючи свої хуліганські дії та діючи з метою опору ОСОБА_16 , який намагався припинити хуліганські дії, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пристрою для відстрілу гумових куль пістолета «ЕРМА-490Р» калібру 9 мм Р.А., застосував відносно ОСОБА_16 фізичне насильство, яке виразилось у здійсненні 4-х прицільних пострілів в напрямку останнього та внаслідок яких, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1859/1904 від 25.11.2016, ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючої вогнепальної рани грудної клітки зліва; вогнепальної рани правої сідниці; садна лівого плеча. Вказані ушкодження у ОСОБА_16 не являються небезпечними для життя в момент спричинення, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, давністю утворення, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 01.10.2016 року.
Після здійснення вказаних пострілів ОСОБА_8 залишив територію закладу та зник з місця події.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на інший не пов`язаний із триманням під вартою.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, може здійснювати незаконний вплив на свідків, які на даний час не допитані судом; може переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, встановити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, мотивуючи свої вимоги тим, що прокурор порушив процедуру, передбачену главою 18 КПК України, а саме вручив клопотання обвинуваченому про продовження строку тримання під вартою без додатків, чим порушив право останнього на захист; прокурор не довів, що саме найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідністю застосування до обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України не існують жодні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а отже є всі підстави застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід до завершення з`ясування всіх обставин.
Обвинувачений ОСОБА_8 має право на встановлення для нього застави, оскільки він незасуджений, доводить свою невинуватість і має право на весь період судового розгляду перебувати на волі.
Заслухавши захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховати або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дію запобіжного заходу продовжив.
Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України, з чим і погоджується колегія суддів, суд першої інстанції, врахував, що останній будучи раніше неодноразово судимий та маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, в тому числі за ч.1 ст.296 КК України, на шлях виправлення не став та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, яке вчинено із застосуванням пристрою для відстрілу гумових куль; на підставі ухвали слідчого судді від 04.05.2017 року був оголошений у розшук у якому перебував до моменту його відшукання та затримання, з огляду на що, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які в цьому кримінальному провадженні ще не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризики передбачені ст.177 КПК України на час апеляційного розгляду продовжують існувати, нових доказів, які б слугували підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою із встановленням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб учасниками кримінального провадження не надано.
Викладені стороною захисту апеляційні доводи в своїй сукупності не дають підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4