Справа №357/4283/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1321/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.186 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000804 внесеному в ЄРДР 27 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України повернуто прокурору.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що в матеріалах справи міститься розписка про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування від 30 квітня 2020 року надана неповнолітнім ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000804 внесеному до ЄРДР 27 лютого 2020 року. Розписки передбаченої п.3 ч.4 ст.291 КПК України про отримання ОСОБА_7 обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000804 внесеному до ЄРДР 27 лютого 2020 року не надано.

Суд першої інстанції вказує, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження має №0000804 та внесене до ЄРДР 27 лютого 2020 року. В свою чергу, обвинувальний акт складено у кримінальному провадженні №0000804 внесеному 27 лютого 2020 року. Таким чином є незрозумілим в якому кримінальному провадженні ОСОБА_7 висунуте обвинувачення.

Отже, на думку суду першої інстанції, сукупність зазначених обставин свідчить про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000804 внесеному до ЄРДР 27 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291, п.3 ч.4 ст.291 КПК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що справа перебуває на розгляді вже більше семи місяців. Однак підготовче судове засідання було проведено лише 27 листопада 2020 року. За результатами його проведення суддя повернула справу прокурору, посилаючись на механічну описку, яку допустив слідчий під час складання обвинувального акта. Апелянт вважає, що такими діями суд порушує його право на розумний строк судового розгляду, гарантований йому ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та ст.28 КПК України, адже його справа не становить ніякої складності, свою провину він визнає повністю.

Прокурором подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати оскаржуване рішення суду та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з наступних підстав.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який надійшов на розгляд до суду першої інстанції, містить усі відомості, які передбачено нормою ст.291 КПК України.

Прокурор вказує, що відповідно до абз.2 ч.5 ст.214 КПК України у ЄРДР автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Під час підготовчого судового засідання судом приєднаного до матеріалів кримінального провадження витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 27 лютого 2020 року до Реєстру внесені відомості за фактом вчинення грабежу щодо потерпілої ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Вказаному кримінальному провадженню присвоєно номер 0000804. Крім цього, відповідно до витягу ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У обвинувальному акті від 30 квітня 2020 року, слідчим допущено технічну описку при зазначенні номеру кримінального провадження, який складається із 17 цифр, та помилково цифру «0» зазначено після цифри «3», а не перед нею. Таким чином, номер кримінального провадження зазначено «0000804» замість «0000804». Таким чином, відсутні будь-які сумніви того, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в межах кримінального провадження №0000804 у вчиненні грабежу відносно потерпілої ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_11 , належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг, клопотання про відкладення судового засідання не надіслали, просили розглядати кримінальне провадження за їх відсутності.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду провадження без участі ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції вказував на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, проте із такими висновками погодитись не можна, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, відповідно до абз.2 ч.5 ст.215 КПК України у Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

В матеріалах провадження міститься витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 27 лютого 2020 року до реєстру було внесено інформацію за фактом відкритого викрадення (грабежу) майна належного потерпілій ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Даному кримінальному провадженню автоматично присвоєно номер 0000804.

Натомість, у обвинувальному акті від 30 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується у відкритому викраденні (грабежі) майна потерпілої ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, зазначено номер кримінального провадження 0000804, тобто відмінний від номеру зазначеного в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, у обвинувальному акті слідчим допущено суто технічну описку при зазначенні номеру кримінального провадження, оскільки, як в реєстрі матеріалів досудового розслідування, так і в розписках про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, зазначено номер кримінального провадження 0000804. Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, вчиненого ОСОБА_7 , які зазначені в обвинувальному акті, та короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вказаний у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні - 0000804, є аналогічними за своїм змістом.

Колегія суддів вважає, що технічна описка, допущена при зазначенні номеру кримінального провадження, не може бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки вона жодним чином не впливає на доведеність винуватості особи та на суть пред`явленого обвинувачення, а отже не є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Таким чином, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000804 внесеному в ЄРДР 27 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :