ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3494/18 Номер провадження 11-кп/814/324/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003032, за апеляційними скаргами прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2019 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.05.2018 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 680 грн., штраф сплачено, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Глобине, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 24.11.2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений на 2 роки; 2) 17.06.2015 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 3) 03.09.2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; 4) 22.06.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 5) 18.01.2019 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2019 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці без конфіскації майна.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду, 18.07.2017 року близько 11-20 години обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в під`їзді № 4 будинку № 27 по вул. Небесної Сотні у м. Кременчук, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно, на другому поверсі сходового майданчика під`їзду № 4, відкрито шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_14 , заволодів жіночим золотим ланцюжком вагою 1,88 грамів 585 проби, розмір 55, плетіння «Бісмарк» вартістю 2039 грн., чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму.
09.11.2017 року близько 07-00 години, ОСОБА_8 біля будинку № 3 по вул. Ватутіна в м. Кременчуці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму металопластикового вікна залізним ломом, який приніс з собою заздалегідь, проник до приміщення магазину ТОВ «АІКОР», звідки таємно, повторно, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_12 , а саме: ноутбук Lenovo G505s, чорного кольору, ноутбук HP Pavilion G6-2386sr білого кольору, жорсткий зовнішній диск Seagate 1 TbUsb 3/0 чорного кольору, мобільний телефон Meizu m2 mini 16 gb чорного кольору, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 17093 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 14.11.2017 року близько 03-40 години, знаходився біля будинку № 55 по проспекту Свободи в м. Кременчуці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало пластикового вікна залізним ломом, який приніс з собою заздалегідь, проник до приміщення ломбарду «Комод», звідки таємно, повторно, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_15 , а саме: планшет AppleiPadMc 774 zp/a, планшет Lenovo S6000H 3G 16 Gb чорного кольору s/n 809090, планшет Nomi C070020 CorsaPro 7 16 Gbimei59010, мобільний телефон XiaomiRedmi 4X16 Gbбілого кольору s/n НОМЕР_1 , планшет KianoSlimTab 7 3GR чорного кольору imei НОМЕР_2 , мобільний телефон Nokia 5130 imei353780/ НОМЕР_3 , мобільний телефон Nokia Lumia 520 чорного кольору imei33314, мобільний телефон HuaweiAscend G510-0010 DualSimBlack s/n 4с8befa705bb, планшет SamsungGalaxyTab A SM-T355 8*LTE 16 Gb чорного кольору s/n ce0168, мобільний телефон Nokia 105 DualSim чорного кольору s/n НОМЕР_4 , мобільний телефон Lenovo P780 DeepBlack UACRF imei00312, мобільний телефон Nomi i5030 EVO X Black s/n НОМЕР_5 , ноутбук LenovoIdea-Pad 320-15AST чорного кольору s/n WB13977635, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріального збитку на загальну суму 37297 грн.
Повторно, 25.11.2017 року близько 11-30 години ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 30 по вул. Лейтенанта Покладова у м.Кременчуці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов на вулиці до малолітнього ОСОБА_16 , 2007 року народження, та відкрито заволодів мобільним телефоном марки Huawei Y5 2017 16Gb сірого кольору imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 , який належить потерпілій ОСОБА_17 , чим спричинив останній матеріального збитку на загальну суму 2636 грн.
Повторно, 27.02.2018 року близько 19-10 години ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 105 по пров. Героїв Бреста у м. Кременчуці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, зайшов слідом за потерпілою ОСОБА_18 до під`їзду № 2 буд. 105 по пров. Героїв Бреста м. Кременчука, де на першому поверсі біля дверей ліфтової кабіни відкрито, шляхом ривку, заволодів шкіряною жіночою сумкою чорного кольору, в якій знаходилось наступне: мобільний телефон марки Samsung модель GT-C3520 imei355261/05/ НОМЕР_8 рожевого кольору та жіночим гаманцем темного кольору, в якому знаходились грошові кошти у сумі 100 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_18 матеріального збитку на загальну суму 351 грн.
22.03.2018 року близько 04-25 години, обвинувачений ОСОБА_8 разом з обвинуваченим ОСОБА_9 , перебували на зупинці громадського транспорту «Ринок» біля супермаркету «АТБ», що за адресою: м. Кременчук, вул. Небесної Сотні, б. 3-В, де помітили потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які стояли з валізою вишневого кольору та чекали автобус. Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 намагався вирвати жіночу валізу вишневого кольору з рук потерпілого ОСОБА_20 , та обвинувачений ОСОБА_9 , діючи узгоджено з обвинуваченим ОСОБА_8 , тобто за попередньою змовою, з метою подавлення опору наніс потерпілому ОСОБА_20 один удар рукою зжатою в кулак в область голови, а саме в міжбрів`я, від якого потерпілий впав обличчям на асфальт та втратив свідомість. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи узгоджено з обвинуваченим ОСОБА_8 , сів зверху на потерпілого ОСОБА_20 та наніс своєю правою рукою зігнутою в кулак ще 2 удари в область голови останнього. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 321 від 12.04.2018 року виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_20 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забійної рани над лівою бровою за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, також виявлені у вигляді саден на переніссі, кінчику носа та в тім`яній ділянці голови злів, параобітальних гематом справа і зліва, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 діючи узгоджено з обвинуваченим ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_20 втратив свідомість забрав жіночу валізу вишневого кольору потерпілої ОСОБА_19 , яка знаходилась між потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_19 .
Внаслідок нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілих, а саме: дорожньою валізою вишневого кольору Mercury, та речами які в ній знаходились: грошовими коштами в сумі 1500 грн. (1 купюра 500 грн. та 5 купюр по 200 грн.), паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_19 серія НОМЕР_9 виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09.08.2002 року, пенсійним посвідченням на ім`я ОСОБА_19 , пенсійним посвідченням ветерана труда на ім`я ОСОБА_19 , накопичувальними картками, пенсійною карткою «Приватбанку» за № НОМЕР_10 відкритою на ім`я ОСОБА_19 , жіночим гаманцем коричневого кольору вартістю 150 грн., жіночим одягом, а саме: фуфайкою чорного кольору вартістю 106,67 грн., хусткою червоного кольору з квітами вартістю 188,33 грн., скатертиною вартістю 46,67 грн., хусткою синього кольору вартістю 50 грн., шарфом жіночим вартістю 35 грн., спідньою сорочкою вартістю 20 грн., фуфайкою вартістю 10,67 грн., спідницею жіночою вартістю 2 грн., халатом жіночим світло-зеленого кольору вартістю 50 грн., жіночою блузкою вартістю 31,67 грн., хусткою вартістю 50 грн., жакетом вартістю 55 грн., блузкою вартістю 51,67 грн., жакетом вартістю 55 грн., шарфом вартістю 106,67 грн., нижньою спідницею вартістю 20 грн., сукнею жіночою вартістю 53,33 грн., капелюхом вартістю 26,67 грн., светром вартістю 35 грн., хусткою вартістю 50 грн., хусткою вартістю 50 грн., хусткою вартістю 50 грн., спідницею вартістю 53,33 грн., нічною сорочкою вартістю 53,33 грн., блузкою вартістю 106,67 грн., шарфом вартістю 35 грн., фуфайкою вартістю 33,33 грн., жіночими туфлями вартістю 61,67 грн., жіночою фуфайкою вартістю 1,67 грн., блузкою вартістю 51,67 грн., упаковкою пряжі «Янтар Бегонія» бавовна 100% 50г вартістю 39,33 грн., жилетом вартістю 50 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_19 та потерпілому ОСОБА_20 матеріального збитку на загальну суму 3547,02 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду та вказує на те, що інкриміновані злочини він не вчиняв.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що в нього відсутній паспорт, водійське посвідчення або військовий квиток, тобто документ, який вимагається ломбардом для закладення цінних речей, а тому він не міг вчинити інкриміновані злочини.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2019, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна.

На обґрунтування таких вимог посилається на те, що судом не наведено обґрунтованих наявними у справі матеріалами підстав для застосування положень ст. 69 КК України, а тому вважає застосування положень цієї статті безпідставним.

Заперечує встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , оскільки він хоча і зазначив в судовому засіданні, що розкаюється у вчинених злочинах, проте ані під час досудового розслідування, ані під час слухання справи в суді не встановлено дій обвинуваченого, які б свідчили про дійсне каяття.

Судом не зазначено, у чому полягало щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів ОСОБА_8 та не звернуто увагу на те, що останній під час досудового розслідування та упродовж усього судового слідства вину не визнавав і тільки наприкінці судового слідства під тягарем пред`явлених доказів визнав свою вину повністю.

Поміж тим, на думку прокурора, судом не повною мірою враховано наявність обтяжуючої покарання обставини у ОСОБА_8 вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів, оскільки ним вчинено 22.03.2018 кримінальне правопорушення (розбій) умисного характеру в період не знятої та не погашеної в установленому законом порядку судимості за вчинення умисного злочину, про що свідчить вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.06.2016.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , судом не враховано кількість скоєних злочинів, їх тяжкість, даних про особу обвинуваченого, який не мав постійного місця роботи, будучи судимим за умисний злочин проти власності, на шлях виправлення не став, вчинив нові умисні злочини, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Зауважує, що наведені обставини вкрай негативно характеризують обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 апеляційну скаргу подану обвинуваченим підтримали та просили її задовольнити з підстав у ній наведених та заперечили проти доводів апеляційної скарги прокурора. Прокурор заперечив проти скарги обвинуваченого, вважає її безпідставною та просив задовольнити подану державним обвинувачем скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник в його інтересах ОСОБА_10 висловили свою думку по доводам апеляційних скарг щодо ОСОБА_8 .

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду вирок щодо ОСОБА_9 залишено без змін.

Висновок суду про доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація вчиненного за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинені повторно, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.
Доводи обвинуваченого про необхідність скасування вироку суду та закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю вчинення злочинів ОСОБА_8 є безпідставними та задоволенню не підлягають на підставі наступного.

Так, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 стверджує, що він не має паспорта громадянина України, водійського посвідчення та військового квитка, а тому не міг здати до ломбарду викрадені у потерпілих речі через це просить визнати його невинуватим та закрити кримінальне провадження щодо нього.

Проте його доводи спростовані доказами, що містять матеріали кримінального провадження. Відповідно до довідок ПТ «Ломбард «Соколенко і Компанія» 09.11.2017 року, 14.11.2017 року та 25.11.2017 ОСОБА_8 , 1991 року народження з метою отримання грошового кредиту пред`явив документ, що посвідчує особу особову медичну книжку серії НОМЕР_11 від 14.06.2014 та заклав під заставу техніку згідно наданого переліку, який суд детально навів у вироку (а.м.п.60, 82, 97 т.2).

Матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_8 про добровільну видачу слідчому оригіналу медичної книжки серії АА №712013 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.м.п.181 т.3).

Відповідно до протоколу огляду предметів (документів) від 30.04.2018 та фото таблиці до нього вказана медична книжка була оглянута слідчим, детально описана у протоколі, сфотографована та згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.04.2018 визнана речовим доказом по справі (а.м.п.182-187 т. 3).

Окрім цих доказів, факт надання до ломбарду викрадених речей підтверджується трьома протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками один від 23.04.2018 та два протоколи від 24.04.2018, згідно яких свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 впізнали на фото №4 особу, яка у вказані дати приносила до ломбарду різну електронну техніку. А згідно довідок до вказаних протоколів на фото №4 зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.м.п.61-63, 87-89,98-100 т.2).

Також в ході судового слідства свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_21 були допитані судом першої інстанції та підтвердили, що саме ОСОБА_8 використовуючи медичну книжку, здавав до ломбарду різну електронну техніку.

Суд першої інстанції послався у своєму вироку на вказані докази, як на підтвердження фактів та обставин, що свідчать про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.

Окрім іншого, свої висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів суд обґрунтував іншими доказами, належність і допустимість яких учасники кримінального провадження, в тому числі і ОСОБА_8 , не оспорюють, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.08.2017, 09.11.2017, 14.11.2017, 25.11.2017, 27.02.2018, 22.03.2018, протоколами огляду місця події, протоколами пред`явлення особи для впізнання, висновками експертів про вартість викраденого майна та про тяжкість спричинених тілесних ушкоджень потерпілому та рештою доказів, які суд детально навів у вироку.

Враховуючи наведене, апеляційні вимоги обвинуваченого про необхідність скасування вироку суду щодо нього із закриттям кримінального провадження є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Разом з цим вимоги апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку суду першої інстанції в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через безпідставне застосування судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України та не призначення у зв`язку з цим додаткового покарання, а також призначення обвинуваченому мінімальної міри покарання за вчинення грабежів та розбою заслуговують на увагу.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а відповідно до ч. 2 цієї статті, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого статтею 414 КПК України визнається таке покарання, яке хоч не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Як визначено ст. 69 КК України, суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу…

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавець надає суду право не призначати додаткове покарання, що передбачене санкцією статті (частини статті) Особливої частини за наявності обов`язкових умов, визначених ч. 1 ст. 69 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції в порушення вказаних вимог, застосував положення ч. 2 ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання за вчинення розбою.

Судом безпідставно не враховано обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки розбій, як найбільш небезпечний корисливо-насильницький злочин, посягає на два об`єкти: право власності та особу (її здоров`я та життя).

Потерпілий ОСОБА_20 , якому внаслідок розбійного нападу спричинено згідно висновку судово-медичної експертизи №321 від 12.04.2018 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та на момент нападу був особою похилого віку, що було очевидним для обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України визначено, що потерпілим від злочину є особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, а також особа, якій до досягнення пенсійного віку залишилося не більше півтора року. На момент вчинення нападу на ОСОБА_20 йому виповнилося 82 роки, а отже враховуючи викладене, суд дійшов помилкового висновку про відсутність обтяжуючої покарання обставини, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Водночас доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування як обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів є безпідставним. Так, відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Залежно від характеру вчинених злочинів рецидив поділяється на загальний і спеціальний. Загальний рецидив має місце там, де особа, в якої є попередня судимість за умисний злочин, вчиняє новий умисний злочин, не тотожний і не однорідний із попереднім. Загальний рецидив не впливає на кваліфікацію, але згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України розглядається як обставина, що обтяжує покарання.

На момент вчинення інкримінованих злочинів ОСОБА_8 мав не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст. 185, 186, 190 КК України. Об`єктом даних злочинів та інкримінованих злочинів є право власності, а отже вони є однорідними. З огляду на викладене, в даному випадку не підлягає врахуванню як обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

Водночас не підлягає врахуванню як обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 - щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Законодавцем визначено, що про наявність щирого каяття свідчить визнання особою своєї вини за усіма пунктами висунутого обвинувачення, надання правдивих свідчень, щирий жаль про вчинене, негативна оцінка злочину, бажання виправити ситуацію, що склалася, співчування потерпілому, відшкодування збитків, демонстрація готовності понести заслужене покарання.

Під активним сприянням у розкритті злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування злочину і судового розгляду.

Натомість, ОСОБА_8 вину не визнає, не кається, не оцінює свої дії як негативні, збитки не відшкодував та не примирився із потерпілими. Згідно обвинувального акту слідчий не зазначає про наявність в діях ОСОБА_8 будь-яких пом`якшуючих покарання обставин, що свідчить про відсутність сприяння слідчому у розслідуванні вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, як і не надає таких доказів сам обвинувачений. З огляду на це, висновки суду першої інстанції про наявність в його діях таких пом`якшуючих покарання обставин є неправильними.

З урахуванням вказаних обставин, на думку колегії, застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України та призначення мінімальної міри покарання за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, через це вирок у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

При призначенні покарання колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 , які згідно з ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, кількість епізодів злочинної діяльності (6 епізодів), особу обвинуваченого, який вину не визнає, не кається, з потерпілими не примирився, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку, раніше неодноразово судимий та має не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд тяжких злочинів корисливого спрямування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому має бути призначено в межах санкції частини статей Особливої частини КК України яке не є мінімальним за своїм розміром та без застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Таке покарання колегія суддів вважає достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 до задоволення не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2019 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за:

- ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст.186 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- ч. 2 ст.187 КК України 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2019, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_8 у той самий строк з моменту отримання його копії.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4