Справа № 214/5779/18
1-кп/214/431/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю потерпілої ОСОБА_6

за участю захисника ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001308 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.1, 125 ч.1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засідання прокурором подано клопотання, в якому просить: продовжити дію строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 2 місяці. В обґрунтування клопотання вказує наступне. ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України, за наступних фактичних обставин.
Вказує, що як встановлено в ході досудового розслідування, ОСОБА_8 12.06.2018 приблизно о 02.50 годині, маючи при собі невстановлений предмет, вийшов з будинку АДРЕСА_1 , з місця свого мешкання, з метою подальшої зустрічі цивільної дружини ОСОБА_9 з місця роботи - ПАТ «Криворіжхліб». На шляху пересування ОСОБА_8 , біля будинку №26 по вулиці Житомирська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , з яким вступив у словесну перепалку. В ході словесної сварки у ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за вказаних обставин. З цією метою ОСОБА_8 12.06.2018 близько 03.00 години поблизу будинку №26 по вул. Житомирська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, утримуючи в руці невстановлений предмет, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс в область обличчя та голови ОСОБА_10 не менше 7 ударів як неозброєною рукою, так і рукою, озброєною невстановленим предметом, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: садна обличчя, правого ліктьового суглобу, лівого колінного суглобу і гомілки, синці обличчя, які згідно судово-медичної експертизи № 897 від 27.06.2018 за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки та відповідають 12.06.2018. Під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , який йшов попереду та ніс продукти харчування, побачив, що ОСОБА_10 наносить тілесні ушкодження невідомий йому чоловік. З метою припинити протиправні дії невідомого йому чоловіка ОСОБА_11 побіг до невідомої йому особи, а саме: до ОСОБА_8 , який продовжуючи свої злочинні дії, 12.06.2018 приблизно о 03.00 годин, знаходячись на ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, викликаних намаганням ОСОБА_11 припинити його протиправні дії щодо ОСОБА_10 , умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , розуміючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, утримуючи в правій руці невстановлений гострий (плоский клинковий) предмет, який володіє колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути клинок ножа, умисно наніс один удар в ділянку грудної клітки ліворуч ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження відповідно до висновку експертизи №1100 від 06.07.2018 у вигляді: рани передньої стінки грудної клітки ліворуч по передньо-пахвинній лінії, розташованої на відстані 125 см від підошов та на відстані 42 см від проекції лобкового симфізу; крововиливи в м`які тканини та м`язи грудної клітки ліворуч, відносно рани на шкірі у великому грудному м`язі крововилив, ушкодження 4 ребра ліворуч ближче до хряща по середньо-ключичній лінії; поранення нижньої долі лівої легені, у вигляді розриву; поранення перикарду в проекції дуги аорти, поранення перикарду ближче до кореня правої легені; ушкодження передньої стінки лівого шлуночка неправильної лінійної форми, яке проходить через міжшлункову перетинку та праве вушко серця і закінчується в верхній частці правої легені; крововилив в клітковину переднього середостіння. Відповідно до вказаного висновку експерта виявлена рана є колото-різаною, про що свідчать її морфологічні особливості, а саме: веретеноподібна форма, рівні краї, верхній кінець П подібний, нижній приближений до гострокутного; далі рана переходить в рановий канал, який має напрямок спереду назад, зліва направо та дещо знизу догори, довжина якого 19,5 см. Всі виявлені тілесні ушкодження входять до комплексу «колото-різане поранення грудної клітки» та відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1100 від 06.07.2018 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці вчинення злочину 12.06.2018 в період часу з 03.00 годин до 03.15 годин. Підозрюваного ОСОБА_8 затримано 12.06.2018 на підставі положень ст.208 КПК України, а саме: п.2 ч.1 ст.208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий (а саме ОСОБА_10 ) та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі та місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (сліди крові, які вели до квартири, в якій мешкав ОСОБА_8 , наявність крові на його одязі, різаного пошкодження правої руки та ін.). Крім цього, потерпілий ОСОБА_10 в ході проведення слідчої дії, а саме: впізнання особи, впізнав підозрюваного та вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка скоїла умисне вбивство ОСОБА_11 та спричинила також йому тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_8 було затримано з дотриманням вимог ст.208 КПК України та при обгрунтованій підозрі у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який відповідно до ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі строком від 7 до 15 років. Зазначає, що з урахуванням вказаних обставин та на підставі здобутих доказів 14.06.2018 слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалу суду від 14.06.2018 стороною захисту було оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області як незаконну. Однак, ухвалою Апеляційного суду від 06.07.2018 ухвалу слідчого судді залишено без змін, апеляційну скаргу захисника без задоволення. Вказує, що не дивлячись на очевидність причетності ОСОБА_8 до скоєння вказаних злочинів, наявність прямого очевидця скоєння ним умисного вбивства, обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнає, навіть, частково, тобто складається враження, що обвинуваченого на місці події взагалі не було. Вказує, що до теперішнього часу органами досудового розслідування не виявлено та не вилучено знаряддя злочину, яке підозрюваним або знищено, або заховано, перешкоджаючи таким чином кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину. Наполягає, що вказані обставини свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, буде продовжувати перешкоджати встановленню істини по справі, продовжувати переховувати знаряддя злочину. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи знайомим з особами, які допитані по кримінальному провадженню у якості свідків, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності. Даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 матері обвинуваченого, яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту складом минулої судової колегії. Це фактично штучно створений стороною захисту свідок з метою забезпечення «алібі» обвинуваченому, яка підтвердила, що показання надала так, як їй порадив захисник, незаконно ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, так як свідку докази в порядку ст.290 КПК України не відкриваються. Зазначає, що це свідчить про бажання обвинуваченого продовжувати перешкоджати кримінальному провадженню. Відповідно до вимог ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування продовження застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, є запобігання наступним спробам. Спробі переховуватися від суду: даний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 не одружений, неповнолітніх дітей, які б проживали з ним та були на його утриманні і залежали лише від нього матеріально не має, тривалий час проживав в орендованій квартирі, а не за місцем реєстрації, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків за місцем останнього місця мешкання, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу. Спробі знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: даний ризик підтверджується тим, що знаряддя спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які спричинили смерть останнього, до теперішнього часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 органам досудового розслідування в цьому не сприяє, а з урахуванням його відношення до обвинувачення, є всі підстави стверджувати, що обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню шляхом знищення, переховування знаряддя злочину, та інших предметів, які мають істотне значення для встановлення істини по кримінальному провадженню. Спробі незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні: даний ризик підтверджується тим, що з урахуванням характеру спричинених потерпілому ОСОБА_10 , а також що він є єдиним свідком умисного вбивства, у останнього є всі підстави побоюватись за своє життя та здоров`я у разі перебування обвинуваченого на свободі. Спробі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: даний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 намагається штучно створити докази його невинуватості, чим перешкоджає суду об`єктивно встановити істину по кримінальному провадженню, що свідчить про його бажання уникнути кримінальної відповідальності. Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке кримінальним законом передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, тобто у скоєнні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є смерть молодої людини. Оцінюючи вищевказані обставини, просить суд прийняти до уваги практику ЄСПЛ, зокрема: у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить врахувати, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. А життя та здоров`я людини визнається найвищою цінністю не тільки Конституцією України, а й всіма цивілізованими країнами. Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання, а в даному випадку, і продовження дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років); крім цього, просить у суд врахувати поведінку обвинуваченого: до поліції після скоєння злочину самостійно не звернувся, навпаки, вчиняв дії, направлені на приховування злочину: перевдягнув одяг, в якому він був одягнений під час скоєння злочину, сховав знаряддя злочину, приховав дійсні причини пошкодження правої руки, відповідав на питання поліції, що йому нічого невідомо про вбивство. Вказує, що зазначені обставини свідчать, що зазначені ризики, встановлені під час досудового розслідування та під час частини судового розгляду на теперішній час не зменшились та не зникли, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою. Зазначає, що подальше тримання обвинуваченого під вартою убезпечить потерпілого ОСОБА_10 від бажання та можливості обвинуваченого позбавитися єдиного прямого свідка обвинувачення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав своє клопотання. Також зазначив, що обвинувачений може переховуватися від суду, не має міцних соціальних зв`язків, може сховати докази.

Потерпіла підтримала думку прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечує проти продовження йому строку тримання під вартою.

Захисник заперечує проти продовження строку тримання під вартою. При цьому пояснив, що обвинувачений не вчинив з переховування від суду, одружений, має на утримання дітей, знищити знаряддя злочину не може, дій щодо впливу на потерпілого не вчиняв.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений та закінчується 23 вересня 2020 року. По даній справі досліджені не всі докази, отже до спливу цього продовженого строку, судове провадження не може бути закінченим, оскільки на даний час по справі досліджені не всі докази. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 115 ч.1 КК України, останній з них у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що існує ризик, передбачений ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений, побоюючись тяжкості покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання винним, може переховуватися від суду. Тому, суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам.

При цьому суд бере до уваги, що у судовому засіданні були допитані потерпіла ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , сукупність показань яких містить вагомі докази на підтвердження пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення.

Крім того, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є, зокрема, життя людини. Тому законодавець, реалізуючи волю народу, відносить вбивство до найбільш тяжких злочинів. Отже є безумовною та безспірною та обставина, що справи про вбивство, їх правильне та справедливе вирішення мають великий суспільний інтерес, незважаючи на те, чи маються активні прояви такого інтересу у вигляд публікацій в засобах масової інформації, запитів, присутності засобів масової інформації в залі судового засідання та таке інше.
Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком в межах 60 днів, до 22 листопада 2020 року.

Також суд приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого та вважає, що ці відомості існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшують встановленого судом ризику.

Тому незгоду захисника та обвинуваченого стосовно продовження дії запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 22 листопада 2020 року.

На ухвалу на протязі семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3