Справа № 303/2339/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_4 , у відсутності учасників судового розгляду, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/341/20 за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07. 05. 2020.
Слідчий СВ Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000527, розпочатому 06. 04. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, 07. 05. 2020 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen LT 40», білого кольору, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , дерев`яні бруса в кількості 10 одиниць 15х15 мм, дошки 25х15 мм об`ємом 1,37 куб. м і товарно-транспортну накладну № 100 від 06. 05. 2020.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 06. 05. 2020 о 13 год. 53 хв. біля будинку № 150 по вул. Волошина в смт. Чинадієво, Мукачівського району був зупинений автомобіль «Volkswagen LT 40», білого кольору, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив дерев`яні бруса в кількості 10 одиниць 15х15 мм та дошки 25х15 мм об`ємом 1,37 куб.м. При перевірці товарно-транспортної накладної №100 від 06. 05. 2020 на пиломатеріали в кількості 3 куб. м. виписаної на ФОП ОСОБА_5 , виникли сумніви в її достовірності внаслідок відсутності печатки, підпису головного бухгалтера, тому транспортний засіб, брус і дошки поміщено на спеціальний майданчик Мукачівського РВП Мукачівського ВП, а товарно-транспортну накладну долучено до протоколу огляду місця події. Зазначає, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів і забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки його не накладення призведе до зникнення, втрати слідів, автомобіля як речових доказів та настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Ухвалою слідчого судді клопотання задоволено. Ухвала вмотивована тим, що слідчий довів обставини, на які посилався в клопотанні, що майно, про яке в ньому йдеться, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому існують ризики, передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
В апеляційній скарзі представник володільця майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і відмовити в задоволенні клопотання. Посилається на те, що слідчий суддя безпідставно не повідомив про розгляд клопотання ОСОБА_5 і його представника, чим порушив право на захист, та розглянув клопотання у день його надходження до суду поза межами робочого часу. Вказує, що слідчим не доведена правова підстава і необхідність

-2-

арешту майна, що до клопотання не додано ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук автомобіля, тому протокол огляду місця події не є допустимим доказом. Окрім того, поліцейські не зупиняли автомобіль ОСОБА_5 , оскільки він не перебував у русі і тривалий час знаходився на узбіччі дороги, а відтак їх вимога надати документи є незаконною.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує заяву захисника ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги у його та власника майна, відсутності.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 07. 05. 2020 в повній мірі не відповідає.
Із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000527, розпочатого 06. 04. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.
Кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 198 КК України, за ознаками якого здійснюється дане кримінальне провадження, є заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen LT 40», білого кольору, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , дерев`яні бруса в кількості 10 одиниць 15х15 мм, дошки 25х15 мм об`ємом 1,37 куб. м і товарно-транспортну накладну № 100 від 06.05.2020.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт

-3-

майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Обов`язок ініціатора клопотання довести обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідує із вимог ч. 5 ст. 132, ст. 171 КПК України та відповідає передбаченим ст. ст. 7, 22, 26 КПК України принципам змагальності та диспозитивності.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого подано без дотримання вказаних вимог, оскільки всупереч вимогам ст. 132 КПК України, слідчий не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Проте із тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст. 170 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

До клопотання документів, які б містили відомості про докази наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, не додано.

Зі змісту судового провадження вбачається, що разом з погодженим клопотанням слідчому судді було направлено, окрім інших матеріалів, і посвідчення про реєстрацію

-4-

транспортного засобу, яке є непридатним для сприйняття, оскільки його переклад не здійснено на українську мову, що є неприпустимим, оскільки позбавляє можливості належним чином встановити особу власника транспортного засобу.

Слідчим у клопотанні не зазначено, що вилучене у ході огляду місця події майно: автомобіль марки «Volkswagen LT 40», білого кольору, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , дерев`яні бруса в кількості 10 одиниць 15х15 мм, дошки 25х15 мм об`ємом 1,37 куб. м і товарно-транспортна накладна № 100 від 06. 05. 2020, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і що їх арешт є єдиним можливим засобом їх дослідження і збереження як доказів у кримінальному провадженні. Не вказано у клопотанні слідчого і те, що майно може підлягати спеціальній конфіскації, конфіскації, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також звернуте у відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Жодного доказу, який підтвердив би припущення слідчого про заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а також доводів на користь висновку про розумність та співмірність арешту вказаного у клопотанні майна завданням цього кримінального провадження у клопотанні слідчого не наведено та у матеріалах, які надані слідчому судді, такі відсутні.
На переконання колегії суддів, за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення має, зокрема, вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб до розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, що свідчить про не доведення необхідності у накладенні арешту на вказане майно.
Не містить клопотання слідчого і відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майно, як і відомості про їх відношення до події, що розслідується в рамках цього кримінального провадження.

Окрім того, в прохальній частині клопотання про накладення арешту на майно слідчий не зазначив, який саме спосіб обтяження майна суд має вибрати для забезпечення досягнення мети арешту майна, зокрема, заборона чи обмеження користування або розпорядження майном.
Також у клопотанні зазначено, що під час перевірки товаротранспортної накладної було встановлено ознаки її підробки. Однак жодних процесуальних рішень щодо встановлення цих обставин до клопотання слідчим не додано.
Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України, та не виконав вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно з яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку для усунення недоліків.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення та які, відповідно до вимог ст. ст. 409, 412 КПК України, є підставою для її скасування.

-5-

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України, яка не булла усунута слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого клопотання та могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 172, 404, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07. 05. 2020 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000527, розпочатому 06. 04. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, а саме: автомобіль марки «Volkswagen LT 40», білого кольору, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , дерев`яні бруса в кількості 10 одиниць 15х15 мм, дошки 25х15 мм об`ємом 1,37 куб. м і товарно-транспортну накладну № 100 від 06. 05. 2020 -скасувати.

Клопотання слідчого СВ Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000527, розпочатому 06. 04. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України про накладення арешту на майно: автомобіль марки «VolkswagenLT 40», білого кольору, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , дерев`яні бруса в кількості 10 одиниць 15х15 мм, дошки 25х15 мм об`ємом 1,37 куб. м і товарно-транспортну накладну № 100 від 06. 05. 2020, повернути прокурору Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали Закарпатського апеляційного суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: