печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000417.

В обґрунтування клопотання зазначається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000417 від 27.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.289, КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з початку 2015 року по теперішний час на території України діє злочинна організація у складі колишніх та діючих працівників ДП МВС «Інформ Ресурси» які здійснюють систематичне заволодіння транспортними засобами, які здійснюють систематичне заволодіння транспортними засобами, які знаходяться на території майданчиків для тимчасового тримання колісних транспортних засобів і знаходяться під арештом.

Так, учасники злочинної організації, використовуючи свої службові повноваження та завідомо підроблені рішення суду, державних виконавців та слідчих, через підставних осіб отримують з території указаних майданчиків транспортні засоби, після чого, здійснюють реалізацію указаних транспортних засобів за ціною нижче ринкової, заздалегідь підібраним особам яким відомо що такі автомобілі перебувають у обтяженнях.

В ході досудового розслідування було встановлено що одним із таких транспортних засобів є автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 .

Будучи допитаний як потерпілий ОСОБА_4 , повідомив що: у 2011 році в автосалоні TOYOTA що знаходиться біля станції метро Петрівка він придбав за приблизно за 40000 доларів США автомобіль TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_1 . Зазначений автомобіль було куплено у кредит, який він отримав в «Кридит Агріколь банк».

Даним автомобілем він користувався приблизно до 2015 року. На виїзді із міста Києва в напрямку м. Бровари його автомобіль під його керуванням був зупинений працівниками поліції та при проведенні перевірки було встановлено що він перебуває в обтяженні а саме знаходиться у розшуку.

Вказана інформація підтверджується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 квітня 2016 року згідно якого автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено та поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів. А також постановою про розшук майна боржника від 07.02.2017 у матеріалах виконавчого провадження №53137415 та протоколом допиту як свідка ОСОБА_5 .

Одночасно встановлено що, вказаний автомобіль був поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів та власник якого не був обізнаний в тому що його майно відсутнє на таких майданчиках, що підтверджується відповіддю ДП МВС України «Інформ Ресурси» від 30.06.2020.

30.06.2020 вищевказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вище наведене свідчить про те, що невстановлені особи здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

У зв`язку з цим вказаний транспортний засіб був об`єктом злочинних дій, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, речовим доказом, і тому ж можуть містити інформацію, що дасть можливість встановити всіх осіб причетних до вчинення вказаного злочину, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте до початку розгляду справи подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому клопотання підтримав, та просив задовольнити.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого чи прокурора розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки речі та документи, мають ознаки таких, що були здобуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України з огляду на предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, і з метою забезпечення збереження речових доказів, - вбачається доцільним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна вказаної юридичної особи.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 сірого кольору законним власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Заборонити користування, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб автомобіля TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 сірого кольору законним власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1