Справа № 158/1348/20
Провадження № 1-кп/0158/191/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000174 від 10.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 09.03.2020р. близько 18 год. 10 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у громадському місці, а саме у приміщенні кафе «Гопак», що розташоване за адресою с. Дерно, вул. Незалежності, 57 Ківерцівського району Волинської області умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства,, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи з хуліганських мотивів, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки у громадському закладі та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, вступив у словесний конфлікт з барменом кафе «Гопак» ОСОБА_7 та директором закладу ОСОБА_4 , перескочивши через барну стійку, відштовхнув руками ОСОБА_4 , завдавши їй фізичного болю, проник у приміщення кухні де продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_5 взяв зі столу кухонний ніж, яким розмахував перед потерпілою ОСОБА_4 в присутності працівників та відвідувачів кафе, погрожуючи його застосуванням, що створило реальну загрозу для життя та здоров`я останньої. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 було здійснено тимчасове порушення нормальної діяльності громадського закладу та передчасне його закриття.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та показав, що 09.03.2020р. він разом із ОСОБА_8 близько 18 год. 10 хв. приїхали автомобілем з смт. Цумань в с. Дерно Ківерцівського району та зайшли в кафе «Гопак» де замовили спиртне та першу страву. На той час в приміщенні кафе відвідувачів не було. Так як бармен відмовилась їм налити горілки між ним, барменом та потерпілою ОСОБА_4 виник конфлікт з цього приводу. В цей час він перескочив через барну стійку, відштовхнув в бік ОСОБА_4 та зайшов у приміщення кухні, куди за ним зайшли вищевказані особи. Зі столу він узяв кухонний ніж і став ним розмахувати перед потерпілою на відстані 1,5-2м., при цьому їй не погрожував. Виражався нецензурними словами. В приміщенні кухні перебував приблизно одну хвилину. Коли працівники кафе попросили його та ОСОБА_8 залишити приміщення, вони вийшли і більше туди не повертались. У приміщенні кафе він нічого не пошкодив, нікому тілесних ушкоджень не завдав. Чому взяв у руки ніж пояснити не може та залишив його там де узяв. Неприязних відносин до працівників кафе не мав, нікому фізичною розправою не погрожував. Сторонніх предметів, крім мобільного телефону марки «IPhone», який випав з кишені куртки, коли він перескакував через барну стійку, у нього не було. На момент вчинення хуліганських дій він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Не визнає своєї вини за ч. 4 ст. 296 КК України, так як не застосовував предмет (ніж) для нанесення тілесних ушкоджень і ним не погрожував. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що вона є директорок кафе «Гопак», що в с. Дерно, по вул. Незалежності, 57, Ківерцівського району Волинської області, власником якого є її чоловік ОСОБА_9 09.03.2020р. у них в кафе був замовлений поминальний обід, після чого близько 18 год. вони прибирали зі столів. Приблизно о 18 год. 10 хв. в бар зайшли ОСОБА_8 , якого вона знає та інша незнайома їй особа на ім`я ОСОБА_10 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Вони замовили спиртне та першу страву. Коли бармен попросила заплатити за замовлення ОСОБА_8 сказав дані кошти записати на власника кафе, чоловіка потерпілої ОСОБА_9 , на що вона заперечила. Тоді виник конфлікт під час якого незнайома особа на ім`я ОСОБА_10 перескочив через барну стійку, відштовхнувши її в бік та зайшов на кухню. У даної особи з кишені випав мобільний телефон. ОСОБА_8 , обійшовши барну стійку, зайшов за обвинуваченим на кухню. ОСОБА_5 взяв зі столу кухонний ніж та почав ним розмахувати перед нею на відстані приблизно 1,5-2м., при цьому їй не погрожував, лише виражався нецензурними словами. Хуліганські дії продовжувалися нетривалий час. На вимогу працівників кафе ОСОБА_8 та ОСОБА_5 залишили дане приміщення. Під час хуліганських дій майно у приміщенні кафе не було пошкоджено, матеріальні збитки не завдані, тілесних ушкоджень ні вона ні інші працівники кафе від дій ОСОБА_5 не отримали. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Також доповнила, яким самим кухонним ножом розмахував ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кухні кафе, сказати не може, так як на столі у підставці була велика кількість ножів, які працівники кухні помили і всі разом поставили на місце. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Об`єктивність показань потерпілої ОСОБА_4 стверджується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даних в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_7 показала суду, що вона працює барменом в кафе «Гопак», що в с. Дерно Ківерцівського району Волинської області. 09.03.2020р. приблизно о 18 го. 10 хв. в кафе зайшли ОСОБА_8 , якого вона знає так як він у даному кафе буває часто, та з ним ще один не знайомий чоловік, вони замовили по 50грм. горілки, однак не заплатили, бо у них гривнів не було і сказали записати дані кошти на власника кафе. Коли вона їм відмовила вони почали кричати. Обвинувачений, перескочивши через барну стійку, відштовхнув ОСОБА_4 , яка стояла поруч і зайшов на кухню. Схопив зі столу ніж, почав ним розмахувати, кричати, виражався нецензурною лайкою, однак нікому ножем не погрожував. Ніж працівники поліції не вилучали. На кухні обвинувачений перебував кілька хвилин. Коли вона повідомила, що викличуть поліцію, дані особи пішли з приміщення кафе. Вони перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення хуліганських дій обвинуваченим ОСОБА_5 в приміщенні кафе «Гопак» у с. Дерно Ківерцівського району Волинської області також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які під час вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 хуліганських дій знаходились в приміщенні кухні та показали, що кухонний ніж обвинувачений ОСОБА_5 взяв зі столу, яким розмахував, однак ні потерпілій ні будь кому іншому не погрожував та покидаючи дане приміщення залишив його там де взяв. Даний конфлікт тримав короткий проміжок часу. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він є власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в АДРЕСА_2 . 09.03.2020р. у вечірній час йому на мобільний телефон зателефонувала його дружина ОСОБА_4 та повідомила, що у кафе зайшли двоє чоловіків, які вчиняють хуліганські дії, на що він сказав викликати працівників поліції. За деякий час йому передзвонив на мобільний телефон чоловік, який представився ОСОБА_8 , який сказав не телефонувати в поліцію для того аби не мати проблем. Хто брав ніж йому невідомо. Будь яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

Разом з тим суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8 даних в судовому засіданні так як останній, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, дав суду покази, які не відповідають фактичним обставинам справи встановленим судом та суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків. Суд розцінює дані покази як намагання даного свідка уникнення від кримінальної відповідальності обвинуваченим ОСОБА_5 .

Крім показань потерпілої та свідків винуватість ОСОБА_5 у вчиненні хуліганства тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю стверджується іншими письмовими доказали дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема заявою потерпілої ОСОБА_4 в правоохоронні органи з приводу вчинення даного кримінального правопорушення (а.с. 54).

Протоколом огляду місця події від 09.03.2020р., з фототаблицями (а.с. 56-61) встановлено, що місцем події є приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , яке за згодою потерпілої ОСОБА_4 було оглянуто та у якому на момент огляду нічого не пошкоджено, на кухні на дерев`яному столі знаходиться підставка у якій знаходиться 14-ть ножів, обстановка у приміщенні не порушена.

Протоколом огляду місця події від 13.03.2020р. де у приміщенні кафе «Гопак» за барною стійкою було виявлено мобільний телефон «IPhone» чорного кольору у чохлі прозорого кольору, який було вилучено та поміщено до спец-пакету №4434908 (а.с.62-63). Згідно постанови слідчого від 13.03.2020р. даний телефон визнано речовим доказом та передано на зберігання в камеру схову речових доказі Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області (а.с. 64-65, 106).

Згідно консультативного висновку спеціаліста №499 від 09.03.2020р. станом на 23 год. 50 хв. обвинувачений ОСОБА_5 знаходився у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня (а.с. 78).

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, де потерпіла ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 впізнали серед пред`явлених їм осіб особу, яка вчинила хуліганські дії 09.03.2020р. о 18 год. 10 хв. в приміщенні кафе «Гопак», що в АДРЕСА_2 , вказавши на обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с. 79-84).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 як під час дослідження письмових доказів в судовому засіданні так і під час судових дебатів зазначив, що протоколи слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 є недопустимими доказами з огляду на те, що отримані з грубим порушенням норм КПК України.

Вирішуючи питання про недопустимість зазначених доказів суд виходить з такого.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Стаття 84 КПК України передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, добуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом…

Дослідивши протоколи проведення слідчого експерименту від 21.03.2020р. з участю потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 з дисками відеозапису до них (а.с. 85-97), які були переглянуті в судовому засіданні, судом встановлено, що при проведенні вищевказаної слідчої дії (слідчого експерименту) не було дотримано вищевказаних вимог КПК України, а тому суд визнає такі докази недопустимими та такими, що не можуть бути наведені в обґрунтування рішення суду.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

Диспозицією ч. 4 ст. 296 КК України передбачено, відповідальність за хуліганство вчиненого із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета спеціального пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У той же час, предметами спеціально пристосованими або заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень, є будь-які речі, що не належать до зброї, які виготовлені (видозмінені) чи спеціально знаходились у винного з метою завдання тілесних ушкоджень під час хуліганства (металевий прут, камінь, розбита пляшка, тощо).

Отже наведені кваліфікуючі ознаки злочину є самостійними та відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в суді.

Суд погоджується з доводами сторони захисту та обвинуваченого, що дії останнього невірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України.

Так відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство», вирішуючи питання про наявність в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК України) слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Згідно п. 11 вищевказаної постанови Верховного Суду України, спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Так під час, судового розгляду кримінального провадження судом було встановлено фактичні обставини про те, що обвинувачений ОСОБА_5 взяв кухонний ніж зі столу у приміщенні кухні кафе «Гопак», яким розмахував перед потерпілою ОСОБА_4 згідно показань останньої на відстані 1,5-2м. від неї, при цьому не висловлював у її бік жодних погроз чи в бік інших осіб, що там знаходились та не заподіяв ним нікому тілесних ушкоджень, що спростовує доводи обвинувачення, щодо застосування обвинуваченим предмета для нанесення тілесних ушкоджень. Враховуючи дані обставини дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 296 КК України.

В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1,3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації злочину, якщо це покращує становище особи стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Даючи оцінку вказаним діям обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає що його дії беззаперечно направлені на грубе порушення громадського порядку, які супроводжувались особливою зухвалістю. При цьому суд враховує, що такі дії ОСОБА_5 були вчинені в громадському місці, продовжувались протягом певного часу, свідком їх стали інші працівники громадського закладу та сторонні особо, потерпілій тілесні ушкодження не було заподіяно, предмет (ніж) який обвинувачений ОСОБА_5 узяв зі столу у приміщенні кухні кафе «Гопак» не був ним застосований для нанесення тілесних ушкоджень, реальної загрози для життя потерпілої не було.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При призначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини справи.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину особою вперше.

До обтяжуючих покарання обставин відповідно до ст. 67 КК України суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється. Згідно досудової доповіді органу пробації дана особа характеризується позитивно, одружений, а тому з врахуванням положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про призначення міри покарання обвинуваченому у виді штрафу, як необхідне й достатнє для його виправлення, беручи до уваги і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження у суді та його вибачення перед потерпілою.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду від 17.03.2020р. накладено арешт на вилучене майно, а саме: мобільний телефон «IPhone», чорного кольору, у прозорому силіконовому чохлі, який було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення огляду місця події 13.03.2020р. у приміщенні кафе «Гопак», за адресою с. Дерно, вул. Незалежності, 57, Ківерцівського району Волинської області, слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд, -

ухвалив :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції від 04.04.2002 року) із застосуванням положень ч. 3 ст. 5 КК України призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речовий доказ мобільний телефон «IPhone», чорного кольору, у прозорому силіконовому чохлі, що переданий на зберігання в камеру схову речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області та поміщено до спецпакету №4434908, повернути власнику ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду від 17.03.2020р. на мобільний телефон «IPhone», чорного кольору, у прозорому силіконовому чохлі.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1