КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 28 листопада 2020 року включно, без визначення розміру застави.

Рішення суду мотивовано тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи, на даний час, не забезпечать дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу Дніпровського районного суду від 30 вересня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року та обрати ОСОБА_7 інший запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги захисник вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновок, викладений в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував, що останні обвинувачуються у вчиненні, у співучасті з раніше судимим за вчинення розбійного нападу ОСОБА_9 , особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, яким передувало тривале спостереження та збір інформації про потерпілих, свідків, та за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а отже вказані обставини та підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілих, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 30 вересня 2020 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 28 листопада 2020 року включно, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави, у зв`язку з наявністю яких останнім був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про те ставлять питання їх захисники у своїх апеляційних скаргах, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження.

Таким чином, доводи апелянтів про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б свідчили, що обраний ОСОБА_7 та ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, а тому колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним в ухвалі суду ризикам, аніж тримання під вартою і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.

Доводи апелянтів щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених та навів мотиви, з яких прийняв таке судове рішення.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 199, КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №755/1740/20

Провадження №11-кп/824/304/2021 Категорія КК: ст.257, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1