ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/475/21 Справа № 193/1051/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року задоволено подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_10 та звільнено засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково на невідбутий строк 04 (чотири) місяці 11 (одинадцять) днів.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, а тому суд знайшов підстави для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокового звільнення засудженого.
В обґрунтування вказує, що суд не врахував дані, які зокрема характеризують особу засудженого. Вказує, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, неодноразово судимий, під час відбування покарання характеризується посередньо, має 4 заохочення та 2 стягнення.
Заслухавши прокурора, який підтримав свою апеляцію, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, та вказали про наявність у засудженого соціальних зв`язків, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Відповідно до змісту п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
У відповідності до роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_6 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.
Так, згідно наданих матеріалів, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання 13 лютого 2018 року. Кінець строку відбуття покарання 13 травня 2021 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 , характеризується позитивно: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я працездатний, за власним бажанням без оплати праці працює у їдальні установи за що був 4 рази заохочений, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. За вироком суду позову не має, виконавчий лист до установи не надходив. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин.
Отже, за вказаними даними слідує, що за весь період фактичного вібуття покарання, засуджений характеризувався позитивно, до праці ставиться сумлінно, має заохочення.
Враховуючи викладене, а також на явність у засудженого соціальних зв`язків, працевлаштування засудженого, позитивна поведінку, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці у повній мірі довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати вимоги ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Посилання прокурора на тяжкість вчинених засудженим злочинів, а також на наявність попередніх судимостей, як на підставу скасування ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання враховується чи довів засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також строк фактичного відбуття засудженим покарання.
Засудження прокурора на наявність у засудженого ОСОБА_6 двох стягнень, в даному випадку також є безпідставними, оскільки ці стягнення мали місце у 2018 році та на даний час погашені, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , а тому у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4