Справа №635/5702/20
Провадження по справі 1-в/635/801/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участі представника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» - ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Харкова, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 26 червня 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 як особи, яка довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 станом на 09 вересня 2020 року відбув більше ніж 1/2 призначеного судом строку покарання. За час тримання з 14 квітня 2020 року в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» характеризується позитивно, за власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати, працевлаштований на ФОП « ОСОБА_6 », до виконання завдань ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не мав, заохочувався один раз.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» в судовому засіданні подання підтримав, вважав можливим звільнити ОСОБА_4 умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав, просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання начальника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року по справі щодо ОСОБА_4 залишено без змін, апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора без задоволення.

Вирок набрав законної сили 17 вересня 2019 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2020 року ОСОБА_4 направлено до місця відбування покарання у порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2020 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року за ст.128 КК України, час слідування під вартою до виправного центру з 12 березня 2020 року до 14 квітня 2020 року, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 12 березня 2020 року, кінець строку 10 лютого 2021 року.

Судом встановлено, що засуджений з 14 квітня 2020 року відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_3 , погодженої начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби ОСОБА_7 від 09 вересня 2020 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12 березня 2019 року. За час утримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» режим відбування покарання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався, характеризувався посередньо. З 14 квітня 2020 відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)». За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований на ФОП « ОСОБА_6 » згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не має, заохочувався один раз, характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру засуджений ОСОБА_4 неконфліктний, ввічливий, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Засуджений ОСОБА_4 бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». До установи надійшов виконавчий лист про стягнення боргу в сумі 440300 гривень, за час відбування покарання утримано на сплату боргу 491,52 гривень.

Адміністрація виправного центру вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин;
Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має.

Засуджений працевлаштований у ФОП « ОСОБА_6 ».

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати від 26 серпня 2020 року, засуджений у квітні 2020 року не працював у зв`язку з перебування на карантині, у травні 2020 року до оплачувальних робіт не залучався, у червні 2020 року відпрацював у майстерні установи 9 робочих днів, у липні 2020 року відпрацював у майстерні установи 25 робочих днів, в серпні 2020 року працевлаштований у майстерні установи.

Згідно довідки головного бухгалтера ДУ «Хролівський виправний центр № 140» від 26 серпня 2020 року, на виконанні в установі перебуває виконавче провадження № 60828653 від 25 березня 2020 року про стягнення із засудженого 440300 грн. За час відбування покарання з заробітної плати ОСОБА_4 утримано та перераховано в рахунок сплати боргу 491 грн. 25 коп.

Під час судового розгляду судом з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину. Засуджений ОСОБА_4 пояснив, що вину свою у вчинені злочину не визнає, у скоєному не розкаюється, вважає, що потерпілий спровокував собак, оскільки проник до нього на подвір`я.

Крім того, судом встановлено, що засуджений після набрання вироком законної сили ухилявся від отримання припису про виїзд до місця відбування покарання, у зв`язку з чим ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2020 року, ОСОБА_4 направлено до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Враховуючи ставлення засудженого до вчиненого кримінального правопорушення, відсутність у нього критичної оцінки своєї протиправної поведінки, з огляду на його умисні дії, направлені на ухилення від отримання припису про виїзд до місця відбування покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1