Справа №639/4980/20
Провадження № 1-КП/639/536/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001773 від 05.07.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,-

в с т а н о в и в :

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001773 від 05.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що досудовим розслідування встановлено, що 08.06.2016р., приблизно о 13:00 год. невстановлен6а особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку системного блоку, який належить ОСОБА_4 , чим останньому спричинено майнової шкоди.
Вказані відомості внесені до ЄРДР 05.07.2016р. за № 0001773, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 185 КК України.
На теперішній час по даному кримінальному провадженню жодній особі про підозру не повідомлялось.
Досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено 08.06.2016р., а відповідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018р.) відноситься до кримінальних проступків.
З урахуванням положень ст. 49 Кримінального кодексу України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного кримінального правопорушення становлять три роки та на даний час вже закінчилися.
Враховуючи аналіз зібраних доказів, а також те, що в ході досудового розслідування співробітниками поліції під час проведення слідчих дій не виявлено беззаперечних доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, прокурор просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив вказане клопотання задовольнити, посилаючись на зазначене вище.
Потерпілий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої та частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення вол.
Вимогами п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001773 від 05.07.2016р., відомості до ЄРДР внесені з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 04.07.2016р. звернувся до органів Національної поліції з заявою, в якій просив вжити заходи до ОСОБА_5 та двох невідомих чоловіків, які 08.06.2016р., приблизно о 13:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , викрали у його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належний йому системний блок персонального комп`ютера AMD А60-5800К, чим спричинили йому майнову шкоду на суму 17000 грн.
Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_4 , останній зазначав, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Його син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в м. Харкові та навчався в ХНУАЕ. В 2015 році він дав в користування сину його персональний комп`ютер. 08.06.2016р. за адресою: АДРЕСА_1 , де раніше проживав його син разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 , прийшла остання разом з двома невідомими йому чоловіками та забрали у його сина належний йому системний блок персонального комп`ютера. Під час цих подій був присутній його тесть ОСОБА_7 , його син та його друг ОСОБА_8 .
Отже, кваліфікація кримінального правопорушення, відображена в ЄРДР за ч. 1 ст. 185 КК України, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, на які посилався потерпілий ОСОБА_4 , оскільки з його пояснень вбачається, що мало місце відкрите заволодіння його майном. Крім того, в своїх поясненнях ОСОБА_4 посилався, що кримінальне правопорушення було скоєно групою осіб та вказував на одну з цих осіб - ОСОБА_5 .
Необхідно відзначити, що матеріали кримінального провадження №0001773 від 05.07.2016р. містять лише копію заяви ОСОБА_4 та копію його письмових пояснень.
Жодні слідчі (розшукові) дії по кримінальному провадженню не проведені, зокрема, не допитано самого ОСОБА_4 , його сина ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , не встановлено обставини потрапляння ОСОБА_5 та двох чоловіків до відповідного житла за адресою: АДРЕСА_1 (за згодою власника чи без неї), що також може свідчити про наявність такої кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення як «поєднане з проникненням у житло».
Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 9 ч. 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідуванн, слідчий зобов`язаний всебчно, і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на матеріали кримінального провадження №0001773 від 05.07.2016р., суд вважає, що його розслідування не відповідає вимозі ефективності.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення суперечить фактичним даним, що містять матеріали кримінального провадження, а прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.
Суд вважає, що використання прокурором норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» від 4 жовтня 2019 року № 187-IX та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження за №0001773 від 05.07.2016р. шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження, а клопотання прокурора є передчасним та безпідставним.
Крім того, необхідно відзначити, що матеріали кримінального провадження взагалі не містять даних про підстави проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні Новобаварським ВП ГУНП в Харківській області, оскільки з заяви ОСОБА_4 та копії його письмових пояснень вбачається, що він звертався з вказаною заявою та надавав пояснення Слав`янському ВП ГУНП в Донецькій області.
Керуючись вимогами ст. ст. 284, 314, 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001773 від 05.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.
Матеріали кримінального провадження повернути прокурору для організації проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1