Провадження № 1-кп/161/1239/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002547, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 22.09.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горбовичі Калінковицького району Гомельської області, Респубілки Білорусь, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого водієм ТОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП», не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 22 липня 2020 року близько 11.10 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Pajero» р.н.з. НОМЕР_1 по вул. Конякіна м. Луцька зі сторони вул. Карпенка Карого, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при зміні напрямку руху та виконанні маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, всупереч вимогам пунктів 2.3 (б), (д), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, передчасно виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши переваги у русі автомобілю марки «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямкуруху по вул.Конякіна прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля марки «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 -тілесні ушкодження.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6-7-8 ребер зліва парастернальній лінії та тупої травми серця з частою шлуночковою екстра систолічною аритмією Ryan 2, серцевої недостатності 0 зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 619 від 13.08.2020 за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21-ї доби.

В прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 п. п. 2.3(б), (д), 10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:
-так, в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;

-в порушення вимог п.2.3 (д) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху;

-в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-в порушення вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку……… виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу зустрічним транспортним засобам.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, визнав повністю. Цивільний позов військової частини НОМЕР_3 про відшкодування збитків завданих злочином визнав повністю. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу визнав, однак вказану суму вважав завищеною. Суду дав показання, що 22 липня 2020 року близько 11.10 год., керував автомобілем марки «Mitsubishi Pajero» р.н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись по вул. Конякіна м. Луцька зі сторони вул. Карпенка Карого проявив безпечність та неуважність, при виконанні повороту ліворуч не надав переваги у русі автомобілю марки «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 ,внаслідок чого відбулось зіткнення. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати, зазначивши про повне відшкодування витрат військовій частині НОМЕР_3 на лікування потерпілого ОСОБА_5 . Окрім того, частково відшкодував останньому матеріальну шкоду за пошкоджене авто - 57 915 грн. Щодо наявного у нього права керування, пояснив, що керування транспортними засобами є його єдиним джерелом доходу, оскільки він отримує мінімальну пенсію, і лише таке право надає можливість отримувати кошти та забезпечувати себе та свою сім`ю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи. Просить задовольнити цивільний позов в частині стягнення з потерпілого в його користь моральної шкоди в сумі 20 000 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 313 565,65 грн просив залишити без розгляду. Щодо міри покарання покладався на розсуд суду, наполягаючи на позбавленні обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки ним не повністю відшкодовано кошти за пошкодження автомобіля.
Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття (оскільки в судовому засіданні він щиро розкаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчинених ним дій), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, одружений, є пенсіонером (особою, яка досягла пенсійного віку), потерпілому частково добровільно відшкодована шкода, спричинена пошкодженням автомобіля - в сумі 57 915 грн, останній щодо покарання покладався на розсуд суду, наполягаючи на позбавленні його права керування транспортними засобами, ним вчинено необережний злочин, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, тому суд, з врахуванням обставин справи та того, що обвинувачений є особою, що досягла пенсійного віку, що виключає можливість призначення покарання у виді обмеження волі (ч.3 ст.61 КК України) та виправних робіт (ч.2 ст.57 КК України), враховуючи, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства (тому покарання у виді арешту, яке слід відбувати тільки реально, також не може бути застосоване), тому призначає покарання в межах санкції ст.286 ч.1 КК України, у виді штрафу. При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, який працевлаштований та працює водієм, від трудового колективу надійшло клопотання, згідно якого вони просили не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки він тривалий час працює та характеризується виключно позитивно, впродовж усього періоду керування транспортними засобами до жодного із видів відповідальності (адміністративної, кримінальної) не притягувався, керування транспортними засобами є основним джерелом його доходу та засобом для існування його та його сім`ї, а також фактично єдиною можливістю для відшкодування завданих потерпілому збитків та можливості виконання даного вироку в частині призначеного основного покарання, тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає за можливе призначити основне покарання у межах санкції ст.286 ч.1 КК України у виді штрафу, із застосуванням ч.2 ст.69 КК України - без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.128, 129 КПК України, ст.1206 ЦК України у задоволенні цивільного позову військової частини НОМЕР_3 про відшкодування витрат на лікування потерпілого відмовити, в зв`язку з добровільним відшкодуванням завданої шкоди обвинуваченим ОСОБА_4 , що підтверджено квитанцією від 06.11.2020.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу (матеріальної шкоди) - залишити без розгляду. Залишаючи без розгляду цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із того, що дані витрати не випливають із пред`явленого обвинувачення та не стосуються предмету доказування в межах розгляду провадження за ст.286 ч.1 КК України.

На підставі ст.ст.120, 128, 129 КПК України, ст.1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн та 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди потерпілому, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілого та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

В решті позовних вимог потерпілого відмовити.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути та залишити за належністю законним володільцям та у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання, з застосуванням ч.2 ст.69 КК України - у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн.

В задоволенні цивільного позову військової частини НОМЕР_3 про відшкодування витрат на лікування потерпілого - відмовити, в зв`язку з добровільним відшкодуванням завданої шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу (матеріальної шкоди) - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн та 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

Речові докази:
-автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», р.н.з. НОМЕР_1 , що переданий на спеціальний майданчик ЦЗ ГУНП у Волинській області повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 ;
-автомобіль марки «Renault Scenic» н.з. НОМЕР_2 , що переданий на зберігання потерпілому залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_5 ;
-ДВД+Р диск залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1