Справа № 159/1223/20
Провадження № 1-кп/159/213/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про вирішення клопотання
27 листопада 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 (дистанційно)

захисника ОСОБА_6 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002174 від 25.09.2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про повернення обвинуваченому, як законному володільцю, вилученого у нього 28.09.2017 року під час обшуку житла автомобіля «RANGE ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання мотивовано тим, що транспортний засіб є тимчасово вилученим майно, арешт на нього слідчим суддею не накладений, автомобіль не містить слідової інформації щодо вчинення будь якого злочину, формально визнаний речовим доказом, тому безпідставно утримується на штраф майданчику Ковельського ВП. Крім того, автомобіль потребує технічного обслуговування, втрачає свою цінність, що в подальшому може слугувати приводом для стягнення з держави завданих збитків.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав та пояснив, що придбав даний автомобіль на литовських номерах, має намір пройти процедуру розмитнення та облікувати в Україні.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

За матеріалами кримінального провадження даний транспортний засіб вилучений під час санкціонованого обшуку за місцем проживання обвинуваченого.

Згідно ухвали слідчого судді від 26.09.2017 року дозвіл на проведення обшуку надано саме з метою відшукання транспортного засобу «RANGE ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого Ковельського ВП від 28.09.2017 автомобіль визнаний речовим доказом.

Процесуальне рішення щодо арешту вилученого транспортного засобу слідчим суддею не приймалось.

В силу ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що незалежно від існування чи відсутності процесуального рішення щодо арешту майна, яке належить фізичній чи юридичній особі та визнано речовим доказом, постає питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів суд вирішує під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи мають зберігатись до набрання рішенням законної сили ( ч.9 ст.100 КПК).

Аналогічно суд вирішує питання щодо арешту майна, так згідно ч.4 ст.174 КПК суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Такі положення законодавства є логічними, адже суд зобов`язаний дослідити надані сторонами докази, дати їм оцінку і лише після цього зробити висновок, чи має предмет силу речового доказу, хто є законним володільцем чи власником майна, та вирішити його долю.

Суд заслухав лише показання потерпілого, який вказує на використання обвинуваченим даного автомобіля під час вчинення інкримінованого правопорушення. Обвинувачений суду показань не надав, письмові докази судом не дослужувались. Тому на даній стадії судового розгляду відсутні підстави для скасування арешту майна та повернення речового доказу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.98,100, 174, 350 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про повернення законному володільцю тимчасово вилученого майна на відповідальне зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_1