Справа № 216/2768/17
У Х В А Л А

12 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 захисника померлого обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_15 , потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000663 від 27.08.2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , померлого ОСОБА_14 обвинувачених за ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,-

встановила:

В провадженні колегії суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, останній день тримання під вартою обвинуваченого 15 листопада 2020 року.

У судовому засіданні, у порядку ст. 331 КПК України, поставлено питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, посилаючись на ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час судового розгляду, порушення раніше обраного запобіжного заходу. Крім цього, на сьогоднішній день не допитані свідки та потерпілі.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на наявність хронічних захворювань та неможливість перебування в умовах слідчого ізолятора у зв`язку з цим.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора та надали клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_7 посилаючись на те, що: (а) ризики не обґрунтовані, (б) кримінальне провадження на яке посилається прокурор, закрито; (в) медичні показники; (г) необхідність догляду за іншою особою.

Інші захисники та обвинувачені підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Прокурор та потерпілі заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів, колегія суддів приходить до висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з наступних підстав.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого у складі організованої злочинної групи.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При продовженні запобіжного заходу, колегією суддів враховані дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали ризики ухилення від суду.

На час розгляду в суді питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів прийшла до висновків, що вказані ризики не зменшились та не змінились, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, вік, стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, наявність іншого кримінального провадження.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані потерпілі, свідки сторони обвинувачення, не досліджені речові та письмові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.

Колегія суддів вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжких інкримінованих злочинів, а також наявний ризик можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень, тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Крім того, обвинуваченому раніше був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який обвинувачений ОСОБА_7 порушив та судом було змінено запобіжний захід на тримання під вартою. Та обставина, що кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2. ст.125 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_19 від обвинувачення у формі приватного обвинувачення цього факту не спростовує.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновків про наявність високого ступеню ризику ухилення обвинувачених від суду, з огляду на серйозність обставин обвинувачення, з урахуванням обсягу обвинувачення, та суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання винним.

На підставі викладеного колегія суддів не може погодитись з позицією обвинуваченого та його захисників про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід, та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 131, 176-178, 182, 183, 331,372 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України - до 10 січня 2020 року включно.

Клопотання обвинуваченого та захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - залишити без задоволення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3