Провадження № 1-кс/344/5858/20
У Х В А Л А
09 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що дізнавачем - старшим інспектором сектору дізнання Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003360, внесеному до ЄРДР 08.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Зі змісту витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0003360 від 08.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України вбачається, що до чергової частини Івано-Франківського ВП ГУНП надійшов рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 з приводу того, що 07.10.2019 року близько 12 год. 00 хв. при перевірці документів на транспортний засіб марки «BMW», моделі «Х5», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , остання надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке має неспівпадіння з базою «НАІС» МВС України, і числиться як здане в архів. В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_6 , яка керувала за дорученням ОСОБА_7 , як законного володільця тимчасово вилученого майна, працівниками УПП в Івано-Франківській області вилучено транспортний засіб: автомобіль марки «BMW X 5», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 , 2002 року випуску, сірого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_1 . Підставою для огляду та вилучення транспортного засобу стало проведення слідчої дії, що підтверджується протоколом огляду місця події від 07.10.2019 року в порядку ст.ст.234,237,223 КПК України. 23.11.2020 року адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до дізнавача ОСОБА_4 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, а саме: транспортного засобу марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 , 2002 року випуску, сірого кольору, та ключів від автомобіля. Однак, листом від 26.11.2020 року №4841/10846/02-2020 дізнавачем ОСОБА_4 у задоволенні мого клопотання про повернення тимчасово вилученого майна було відмовлено. Вважаю, що така відмова є незаконною та такою, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_7 , як власника (володільця) вищевказаного транспортного засобу марки «BMW Х5». Відмова дізнавача ОСОБА_4 у поверненні тимчасово вилученого майна мотивована тим, що на даний час у кримінальному провадженні №0003360, внесеному до ЄРДР 08.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, не прийнято кінцеве процесуальне рішення, а транспортний засіб марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом. Водночас, в матеріалах досудового розслідування на момент ознайомлення з ними, були відсутні процесуальні рішення, чи будь-які постанови про те, що транспортний засіб марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_3 , 2002 року випуску, сірого кольору, є речовим доказом, а також відсутні відомості про те, що на нього було накладено арешт ухвалою слідчого судді з метою збереження речових доказів.

Адвокат в судовому засіданні доводи скарги підтримав, надав пояснення, що майно вилучено під час проведення огляду, 07/08/2019 року було вилучено автомобіль та свідоцтво про реєстрацію, не відомо чи орган досудового розслідування звертався до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, адвокатом подано клопотання до органу досудового розслідування про повернення тимчасово вилученого майна, в задоволенні клопотання відмовлено, з тих підстав, що транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження; проведено експертизу в рамках якої встановлено, що свідоцтво про реєстрацію відповідає свідоцтвам, що видаються органом реєстрації, встановлено, що в номер бланку вносились зміни.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Судом встановлено наступні обставини.

07/10/2019 під час проведення огляду місця події вилучено транспортний засіб марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі від автомобіля.

01/06/2020 видано висновок експерта за результатами технічної експертизи документів №1126/20-28, яким встановлено, що за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серією та номером НОМЕР_2 відповідає свідоцтвам, що виготовлялись на «РС Ukraina», в номер бланку вносились зміни шляхом підчистки та нанесення часткових штрихів змін цифр. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не відповідає аналогічним документам, які перебувають в офіційному обігу.

15/06/2020 видано висновок експерта за результатами трасо логічного дослідження транспортного засобу № НОМЕР_4 , яким встановлено, що ідентифікаційний номер кузова ( НОМЕР_5 ) автомобіля марки «BMWX5» має ознаки не заводського нанесення, первинний ідентифікаційний номер кузова знищений механічним шляхом, з наступним населенням на його місце наявного номера кузова: НОМЕР_5 , первинний (знищений) ідентифікаційний номер кузова досліджуваного транспортного засобу мав наступний зміст: НОМЕР_6

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що вилучення відповідних речей здійснено без правових підстав, оскільки безпосередньо представником скаржника та слідчим вказано, що речі вилучено за ухвалою слідчого судді від 26/06/2020, якою було надано дозвіл на обшук з метою вилучення речей, зокрема грошових коштів та мобільних телефонів, що в подальшому і було здійснено.

При цьому вилучення речового доказу здійснено саме для мети забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для повернення речей вилучених в ході огляду місця події.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1