Справа № 308/8094/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002211, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

встановив:

Т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, у якому просить накласти арешт на арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :50:001:0374 та :50:001:0375, загальною площею 0,600 га, що належить згідно витягу з нерухомого майна гр. ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що на даний час на земельних ділянках проводяться підготовчі будівельні роботи з використанням спеціальної техніки, відомості у Державному реєстрі дозвільних документів про початок підготовчих будівельних робіт відсутні та відсутні відомості про надання містобудівних умов щодо будівництва на розі вул. Закарпатської та вул. Гвардійській у м. Ужгород. У результаті зловживання владою та службовим становищем посадовими особами Ужгородської міської ради, громаду міста Ужгород та державу в цілому позбавлено права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :50:001:0374 та :50:001:0375, загальною площею 0,600 га, чим спричинено тяжкі наслідки. Вказані земельні ділянки згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України є предметами кримінального правопорушення та мають значення речового доказу.

Слідчий та прокурор, кожен зокрема, в судовому засіданні клопотання підтримали, просили таке задовольнити. При цьому, вказували на те, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :50:001:0374 та :50:001:0375 проводяться підготовчі будівельні роботи без відповідних дозвільних документів. Крім того, що зазначені земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення та мають значення речового доказу.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання про арешт майна, у якому просив відмовити у задоволенні такого. Крім того, доповнив, що органом досудового розслідування не доведено, що вказані земельні ділянки за цільовим призначенням належать до територій комунальних підприємств, транспорту та зв`язку і що на таких ведуться будівельні роботи. Зазначив, що зазначені ділянки в 2010 році були виділені громадянам для індивідуальної житлової забудови і лише 08.07.2018 року придбані ОСОБА_7 у гр. ОСОБА_8 . Також, вказав, що слідчим не доведено підставу для накладення арешту на земельні ділянки.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським відділом поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002211, відомості про яке внесено до ЄРДР 12.08.2020р. з первинною правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що 11.08.2020 р. до чергової частини Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт т.в.о. начальника СВ Ужгородського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_9 про те, що в ході розгляду матеріалів ЄО №18280 від 11 серпня 2020 року встановлено, що посадові особи Ужгородської міської ради діючи в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїми службовими обов`язками, незаконно розпорядилися земельними ділянками з кадастровими номерами: :50:001:0162, :50001:0164, :50:001:0165 та :50:001:0163, :50:001:0161, :50:0001:0160 з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані у м. Ужгород, на розі вул. Закарпатської та Гвардійській так як вказані земельні ділянки згідно Генерального плану міста відносяться до територій комунальних підприємств, транспорту та зв`язку.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 199102444 від 05.02.2020 земельна ділянка кадастровий номер :50;001:0374 площею 0,3 га на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 199109606 від 05.02.2020 земельна ділянка кадастровий номер :50;001:0375 площею 0,3 га на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Слідчим суддею зі змісту доданого рішення Ужгородської міської ради №2070 від 23.07.2020 року Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлено, що вказаним рішенням міська рада вирішила затвердити проекти землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_7 земельної ділянки кадастровий номер :50:001:0374, площею 0,3000 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на розі АДРЕСА_1 зі зміною цільового призначення. та земельної ділянки кадастровий номер :50:001:0375, площею 0,3000 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на розі вул. Закарпатської та вул. Гвардійської зі зміною цільового призначення.

Слідчий звертаючись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, з посиланням на те, що земельні ділянки є предметами кримінального правопорушення.

Водночас, ні прокурором, ні слідчим не доведено, що вказані у клопотанні земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002211за первинною правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 364 КК України, такі посилання не обгрунтовано жодними належними та допуститими доказами.

Так, відповідно до наданого представником власника майна проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_10 , ОСОБА_11 „ ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для видачі державних актів на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, виготовленого Державним підприємством «Центр державного земелього кадастру» в 2010 р.: на аркуші № 3 - умови відведення земельної ділянки в п. 1.4. зазначено, що код використання визначити згідно з Українським класифікатором цільового використання землі (УКЦВЗ) - 1.8, а в п. 1.3. - мета використання для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. на аркуші № 5 - Класифікація угідь проведена згідно форми 6-зем: експлікація земельних угідь зазначено код цільового використання: 1.8 для індивідуального житлового будівництва.

Відповідно до рішення № 1347, V сесія V скликання (чотирнадцяте пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 25 грудня 2009 земельні ділянки з кадастровими номерами :50:001:0162,:50001:0164,:50:001:0165,:50:001:0163,:50:001:0161,:50:0001:0160 вищезазначеним громадянам були виділені для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд. Вказане рішення міської ради прийнято на підставі висновків Ужгородської міської ради, відділу Держкомзему у м Ужгороді, відділу землекористування та головного архітектора м. Ужгорода, де зазначено: категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код цільового використання земельних ділянок за УКЦВЗ - 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд.

Також встановлено, що вказані земельні ділянки ОСОБА_7 придбав 31.08.2018 року у гр. ОСОБА_8 згідно договорів купівлі продажу і його право власності на такі не оспорюється.

Слідчий та прокурор під час судового засідання вказували на проведення підготовчих будівельних робіт на земельних ділянках, що розташовані на розі вул. Закарпатської та вул. Гвардійській у м. Ужгород, однак будь-яких належних та допустимих доказів проведення таких робіт слідчому судді надано не було, а з доданих до клопотання фотознімків неможливо встановити факт проведення будівельних робіт за вказаною у клопотанні адресою.

Відсутність дозволів на проведення таких робіт представником власника майна не заперечується, при цьому, сама лише відсутність в державному земельному кадастрі таких дозволів не свідчить про проведення будівельних робіт на земельних ділянках, на які просить накласти арешт слідчий.

Враховуючи наведене, на переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування слідчим не доведено підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може сприяти досягненню цілей кримінального провадження.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Так, слідчий у клопотанні зазначає, що земельні ділянки, з кадастровими номерами :50:001:0374 та :50:001:0375, загальною площею 0,600 га мають значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0002211. Разом з тим, в матеріалах клопотання відсутні постанови про визнання земельних ділянок речовим доказом у кримінальному провадженніза № 0002211.

Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого/прокурора про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатніми для висновку, що майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, прокурором та слідчим не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього КПК України. Аналізуючи викладене, правові підстави для накладення арешту на майно саме з метою забезпечення збереження речового доказу відсутні, відтак клопотання про арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002211, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1