Справа № 734/2211/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/177/21
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бровари Київської області, громадянину України, фактично проживаючому в АДРЕСА_1 , раніше судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 лютого 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, потерпілі та свідки не допитані, докази сторін обвинувачення та захисту не досліджені, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, на час розгляду клопотання не зменшилися та продовжують існувати. Підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який, суд не встановив.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 скасувати, обрати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Аргументує тим, що приймаючи рішення, суд не вказав у чому саме полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, на підставі яких доказів вони утримуються під вартою, що з огляду на практику Європейського Суду з прав людини, свідчить про свавільність судового рішення, що не відповідає вимозі «законності».

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, не містить викладу обставин, які виправдовують тримання особи під вартою. Не зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні давно завершено і справа передана до суду, розгляд справи не відбувається, а лише постійно вирішуються питання про продовження строку дії запобіжного заходу, чим порушуються розумні строки розгляду справи.

При цьому, обставини, які стали підставою для затримання ОСОБА_6 , на даний час змінились. Так, неповнолітній ОСОБА_9 на даний час відмовився від своїх показань, свідок ОСОБА_10 також відмовився від своїх непротокольних свідчень.

На думку захисника законність підстав затримання його підзахисного та подальшого його тримання під вартою підлягає ретельній перевірці. У його підзахисного ОСОБА_6 є алібі, яке доводить перебування на момент інкримінованого йому злочину в іншому місці.

Ухвала суду, як вважає апелянт, не відповідає вимогам законодавства і підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на скасуванні ухвали суду, просив обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вказуючи, що сторона захисту навмисно затягує судовий розгляд, а ризики ухилення від суду, впливу на свідків та потерпілого, продовження злочинної діяльності не зникли, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року, була змінена підсудність кримінального провадження і обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001099 від 10.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, направлений на розгляд Козелецькому районному суду Чернігівської області.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що будучи особою раніше судимою за розбій, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та особою щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, 10.12.2019 о 04 год. 22 хв. прибули на автомобілі до будинку потерпілого ОСОБА_12 , який проживає в с. Клочків Чернігівського району та області. Шляхом розбиття метало пластикового вікна проникли у будинок потерпілого, де напали на потерпілого, зв`язали йому руки, завдали численних ударів по тулубу та голові, включили праску та приставляли до колінного суглобу, заподіявши потерпілому термічних опіків. Після цього заволоділи грошима в сумі 72 000 грн., рушницею, набоями, старовинною вазою зі срібла, а всього викрали майна та коштів на 84 442, а також незаконно заволоділи документами ПАП Агрофірма «Снов», свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів: комбайна, гусеничного трактора, на КАМАЗ, автомобіль ВАЗ 2111 та зникли з місця злочину на автомобілі «Міцубісі Лансер», д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 .

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд цілком обґрунтовано зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який.

ОСОБА_6 обвинувачується у розбійному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, особою, яка раніше чинила розбій, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Підготовче судове засідання було призначене районним судом на 06 серпня 2020 року, яке не відбулося через неприбуття адвокатів сторони захисту ОСОБА_13 та ОСОБА_14

11 серпня 2020 року суд призначив обвинуваченим захисників за рахунок держави і за клопотанням прокурора продовжив строки тримання під вартою усім обвинуваченим, з огляду на ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

До 22 грудня 2020 року судові засідання відкладалися за клопотаннями сторони захисту, в тому числі й через те, що інші обвинувачені запрошували нових захисників, яким необхідний був час для ознайомлення з матеріалами справи.

Тому, посилання в апеляційній скарзі на те, що суд тільки продовжує строки тримання під вартою і не розглядає справу по суті обвинувачення, не знайшло свого підтвердження.

Вказуючи на те, що судом не обґрунтовано наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, захисник залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_6 , є особою, яка засуджувалася за розбій, і судимість не погашена в установленому законом порядку, його офіційне місце проживання знаходиться на значній відстані від місця, де розглядається справа, він не має офіційного місця роботи та засобів до існування.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії судового розгляду кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Питання доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину «поза розумним сумнівом», не є предметом ні судового, ні апеляційного розглядів, оскільки вирішується питання виключно щодо доведеності обставин, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою.

На стадії судового розгляду, апеляційний суд не вправі втручатися в питання доведеності обвинувачення, наявності алібі, зміни показань свідками, які вони надавали під час досудового розслідування.

Судовий розгляд не завершений з об`єктивних причин, не допитані потерпілі, свідки, не досліджені докази сторін у кримінальному провадженні. Чергове судове засідання призначене на 05 лютого 2021 року.

Ризики ухилення від правосуддя, впливу на потерпілого, свідків, а також продовження злочинної діяльності, не зменшилися.

У п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

Зокрема, в даному випадку ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, поєднаного з неправомірним вторгненням в чуже житло, із застосуванням насильства до потерпілого, яке є небезпечним для його життя і здоров`я, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та у відкритому заволодінні чужим майном на значну суму, а також документами, наявність яких дозволяє використання ряду вантажних і легкових транспортних засобів, а тому застосування менш м`якого запобіжного заходу викличе у суспільства переконання в безкарності, можливості зловживання процесуальними правами і затягуванні розгляду кримінального провадження з метою уникнути кримінальної відповідальності

Отже, продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК, у співставленні з конкретними обставинами справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16