ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, кримінальнепровадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 12.03.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
2) 21.10.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, на підставі ст. 71 КК України приєднано вирок Орджонікідзевського районного суду та визначено покарання у вигляді 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
3) 04.05.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
4) 13.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду від 04.05.2012 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці;
6) 19.03.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК в строк покарання зарахувано частково невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2015 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі;
7) 13.07.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2015 року визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. 12.12.2017 року звільнений умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 8 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
23 жовтня 2018 року приблизно о 21 годині 21 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, переконавшись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до камери схову для покупців №152, призначеної для тимчасового зберігання матеріальних цінностей та обладнаної засобами охорони від доступу до неї сторонніх осіб, де знаходився поліетиленовий пакет білого кольору з особистими речами ОСОБА_6 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, шляхом підбору ключа відчинив дверцята камери схову №152, проникнувши таким чином у сховище та таємно, повторно, викрав поліетиленовий пакет білого кольору, у якому знаходились наступні речі: плойка для волосся марки «Beurer HS40» в корпусі чорного кольору, вартістю 900 гривень без урахування ПДВ, шарф бежевого кольору, вартістю 400 гривень без урахування ПДВ та гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 гривень, що належали ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 , незаконно заволодівши вищевказаним майном, залишив приміщення супермаркету та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2 800 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після оголошення обвинувачення вину у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково, а саме у вчиненні крадіжки без проникнення у камеру схову, під час допиту ОСОБА_5 визнав себе винним повністю, підтвердивши свою участь у скоєнні крадіжки, пояснив, що 23 жовтня 2018 року, у приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, він підійшов до камери схову для покупців та шляхом підбору ключа відчинив дверцята камери схову та викрав поліетиленовий пакет, у якому знаходились плойка для волосся, шарф бежевого кольору, гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти.Після цього залишив приміщення супермаркету та у подальшому розпорядився майном на власний розсуд.
Цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила, що у неї з камери схову у супермаркеті «Сільпо» були викрадені її речі, а саме плойка, шарф, гаманець з грошовими коштами.
Судом були досліджені письмові докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_6 від 23.10.2018 року, протокол огляду місця події від 26.10.2018 року, протокол огляду відеозапису з приміщення супермаркету «Сільпо» від 26.10.2018 року
Після визнання вини обвинуваченим у повному обсязі, суд заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Також судом з`ясовано чи правильно розуміють обвинувачений ОСОБА_5 , та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції. Одночасно, обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Згідно ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке віднесено законом до категорії тяжких злочинів, особу винного, який не одружений, не працює, раніше судимий, злочин вчинив в період непогашеної судимості.
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з визначенням остаточного покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 31 жовтня 2018 року.
Суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 31 жовтня 2018 року.по день набрання вироком законної сили у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов на суму 1500 грн.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд враховує, що розмір його є доведеним, визнаний обвинуваченим, тому підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.07.2015 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання 3 (три) роки один місяць позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, а саме з 31 жовтня 2018 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.
Речові докази: DVD диск з відеозаписом з камери відеоспостереження залишити в матеріалах судового провадження; шарф бежевого кольору, плойка для волосся марки Beurer, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1