30.11.20№ 336/1905/20
Пр. 1-в /336/152/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши подання Вільнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення у відповідність зі змістом статті 76 КК України вироку суду відносно ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вільнянський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність зі змістом ст. 76 КК України вироку суду відносно ОСОБА_2 , засудженої 19 червня 2020 року за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

В поданні зазначено, що згаданим вироком ОСОБА_2 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі. Від відбування покарання засуджену звільнено з випробуванням тривалістю в один рік шість місяців. На засуджену покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Означений вирок перебуває на виконанні в Вільнянському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області. Оскільки статтею 76 КПК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, між тим вирок суду щодо ОСОБА_2 містить лише обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, просить зміст другого обов`язку привести у відповідність до ст. 76 КПК України, зазначивши про необхідність інформування орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В судове засідання учасники кримінального провадження, а також представник органу, що відає виконанням рішень суду в кримінальних справах, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду подання, не з`явилися, що в силу ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали подання, суд не знаходить підстав для його задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який ухвалив вирок, за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарання, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2019 року ОСОБА_2 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі. Від відбування покарання засудженого звільнено з випробуванням тривалістю в один рік шість місяців. На засуджену покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Обов`язки особи, звільненої від відбування покарання внормовані статтею 76 КК України, в силу частини першої якої у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З лінгвістичного змісту другого обов`язку випливає, що засуджений, якого звільнено від покарання з випробуванням має виконувати обов`язок повідомляти про зміни в місці проживання та соціальної зайнятості (роботи або навчання), на що вказує семантика розподільного сполучника або, який розподіляє іменники «роботи» та «навчання», тобто зміст вказаного словосполучення припускає повідомлення про зміну або в місці роботи, або в місці навчання, в залежності від того, навчається особа або працює.

Принцип індивідуалізації покарання як одна із засад призначення покарання внормований статтею 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України№ 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» випливає, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин. В усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

Означений принцип стосується і питань звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Саме з урахуванням вказаного принципу індивідуалізації судом при ухваленні вироку було враховано, що засуджена, яка вже здобула середню освіту і не продовжує навчання на час ухвалення вироку, не стане до навчання і в подальшому.

Тому, керуючись семантичним наповненням словосполучення «роботи або навчання», враховуючи принцип індивідуалізації покарання та звільнення від його відбування, суд і поклав на засуджену обов`язок повідомляти про зміни місця роботи, здобуття якої засудженою є більш вірогідним, ніж продовження набуття освіти.

У зв`язку з викладеним, через відсутність предмету судового розгляду, а саме: відсутність невідповідності змісту вироку положенням закону про кримінальну відповідальність в частині звільнення особи від відбування покарання, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 71 КК України, ст. ст. 537, 539, 392, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання Вільнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення у відповідність зі змістом статті 76 КК України вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 суду відносно ОСОБА_2 залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення:

Суддя ОСОБА_1