Провадження № 1-кс/643/4841/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004855 від «19» листопада 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого, ч.2 ст. 289 КК України
встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0004855 від «19» листопада 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого, ч.2 ст. 289 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 18.11.2020 до Московського ВП надійшла заява від ОСОБА_4 у якій він повідомляє про те, що невстановлена особа на ім`я " ОСОБА_5 " заволоділа його транспортним засобом "ДЕО ЛАНОС" чорного кольору 2007 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 41.

В ході проведення досудового розслідування допитано заявника ОСОБА_4 в якості потерпілого і який пояснив, що 05.11.2020 року він знайшов оголошення на «ОЛХ» з приводу здачі автомобілю в оренду. Зв`язавшись з автором оголошення, останній представився як « ОСОБА_5 » та повідомив, що у нього є авто на прокат, і що він потерпілому передзвонить. Через деякий час ОСОБА_5 передзвонив та повідомив, що у нього є авто «CHERY»для здачі, яке можна буде оглянути по вул. Греківській в м. Харкові. Приїхавши на місце ОСОБА_4 оглянув вищевказане авто, сфотографував та відправив « ОСОБА_5 ». Далі ОСОБА_5 подзвонив потерпілому та повідомив, що дане авто не підходить і в нього є інше, а саме «ДеО ЛАНОС», та дав ОСОБА_4 номер телефону чоловіка, який ним володіє. Зателефонувавши за номером НОМЕР_2 , слухавку взяв раніше невідомий потерпілому чоловік на ім`я ОСОБА_6 та повідомив, що авто не заводиться, щось з акумулятором, у зв`язку із чим вони домовились з зустрітися 06.11.2020 на «Сортировці». Прибувши на місце, потерпілий зустрів ОСОБА_6 , оглянув автомобіль «Део Ланос» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 та взяв його в оренду. За оренду я заплатив 2000 грн. залогу та щодня мусив сплачувати по 300 грн. Фотознімки цього авто потерпілий також відправив ОСОБА_5 . Нащо ОСОБА_5 передзвонив та повідомив, щоб ОСОБА_4 під`їхав на вул. Механізаторську біля «АТБ» і вони домовились з приводу підключення потерпілого до однієї із служб таксі. Прибувши на місце, ОСОБА_5 дійсно допоміг підключитись до однієї із служб таксі. Після чого 07.11.2020 в суботу ОСОБА_4 вийшов на маршрут та почав таксувати. Кожного дня потерпілий відправляв ОСОБА_6 гроші на його особисту картку у розмірі 300 грн. Контактів з ОСОБА_5 потерпілий не втрачав періодично вони зустрічались, він обіцяв, що потерпілий пересяде на інше авто, а також те що він підключить його до ще однієї служби таксі і.т.д. У подальшому ОСОБА_5 підключив потерпілого до ще однієї служби таксі і він продовжив працювати, однак мобільний телефон с другою службою таксі працював дуже погано у зв`язку із чим ОСОБА_5 пообіцяв ОСОБА_4 дати інший телефон. В результаті чого 16.11.2020 вони зустрілись з ОСОБА_5 біля виходу із метро «Університет» неподалік «Буфету».

В цей час ОСОБА_5 запропонував попити кави та дав потерпілому 40 грн. і останній пішов до кафе «Кулінічі», які розташовані біля входу у метро «Університет» та взяв 2 чашки кави. Повернувшись на місце де стояв припаркований автомобіль, а саме навпроти «Буфету» неподалік зупинки тролейбусів маршруту №2, автомобіля «Део Ланос» чорного кольору на якому я приїхав вже не було, ОСОБА_5 також не було. Ключі від авто, свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс залишились в автомобілі. Далі потерпілий зателефонував ОСОБА_5 , нащо останній повідомив «не хвилюйся я від`їхав забрати товариша, через 15 хвилин буду на місці». У подальшому ОСОБА_5 повідомив, що поверне автомобіль 18.11.2020 біля супермаркету «КЛАСС» по просп. Тракторобудівників. 18.11.2020 приблизно о 16:00 ОСОБА_4 прийшов у зазначене місце, однак ОСОБА_5 вже не брав від нього слухавку, у зв`язку із чим потерпілий викликав поліцію, яка приїхала до супермаркету «Класс» по проспекту Тракторобудівників, що у м. Харкові.

19.11.2020 органом досудового розслідування встановлено місцезнаходження викраденого автомобілю «DAEWOO LANOS» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , а саме автомобіль перебував у користуванні на праві оренди у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в ході допиту в якості свідка пояснив, що 16.11.2020 чоловік на ім`я ОСОБА_8 передав йому даний автомобіль разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, 1 комплектом ключів та страховим полісом як прокатне авто на 2 місяці за 800 євро.

19.11.2020 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30 слідчим у гр. ОСОБА_7 вилучено транспортний засіб «DAEWOO LANOS» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 , 1 комплект ключів до автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 та страховий поліс № АР 8403415.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 власником тимчасово вилученого майна є ОСОБА_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ( контактний номер телефону відсутній оскільки власник перебуває за межами України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вищевказаний транспортний засіб є речовим доказом у вигляді предмету злочину по тяжкому кримінальному провадженню, у зв`язку із чим на теперішній час існують достатні підстави вважати, що зникнення цього майна може суттєво перешкоджати подальшому розгляду справи у суді по суті.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, які стали знаряддям та предметом вчинення злочину з метою проведення подальших судово - трасологічних та судово-товарознавчих досліджень.

Згідно п. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів та знарядь злочину, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також враховуючи, що всі вилучені предмети визнані на даний час речовими доказами та мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було тимчасово вилучене 19.11.2020.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом із клопотання надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.
Власник майна в судове засідання не з`явився, оскільки відповідно до рапорту перебуває за межами України.
В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.
Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0004855 від «19» листопада 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого, ч.2 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження та за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: - транспортного засобу «DAEWOO LANOS» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , vinY6DTF69YD8W408676, 1 комплект ключів до автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 та страховий поліс № АР 8403415, шляхом заборони на відчуження, розпорядження, переобладнання та користування майном, будь яким особам до моменту закінчення досудового розслідування або судового розгляду.
Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб відповідальних за його зберігання покласти на орган досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1