Справа№743/171/19
Провадження №1-кп/751/62/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

номер кримінального провадження 0000348, внесеного 19.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ріпки, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Ріпки, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.09.2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю :

прокурора - ОСОБА_9

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_14

представників служби у справах дітей - ОСОБА_15 , ОСОБА_16

представників сектору ювенальної превенції - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у закритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 року, близько 17 год 30 хв, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв повторно, маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливим мотивом та метою, прибули до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де без дозволу володільця ОСОБА_20 , шляхом витягнення ОСОБА_8 засувки зачиненої хвіртки, таємно проникли на його територію.

Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , доводячи спільний, злочинний умисел на заволодіння чужим майном, розподілили між собою ролі таким чином, що ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою ОСОБА_20 , під вигаданим приводом, тобто незаконно, проник у середину житлового будинку де проживав потерпілий, а ОСОБА_8 залишився при вході до будинку, біля дверей, чекаючи знаку ОСОБА_7 про можливість зайти у будинок.

Перебуваючи у кухонній кімнаті вказаного будинку, ОСОБА_7 дав знак ОСОБА_8 , який за допомогою футболки замаскував своє обличчя, та незаконно, через вхідні двері будинку, проник до веранди. Після того, як потерпілий ОСОБА_20 зажадав покинути будинок та палицею став виганяти їх із будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 маючи спільний умисел на заволодіння майном потерпілого, застосували до потерпілого психічне насильство, що виразилось у демонстрації ОСОБА_7 ножа, який він взяв на кухні та тримав у руках, а ОСОБА_8 взяв із кухні стілець та направився у сторону потерпілого. При цьому потерпілий не сприймав такі дії неповнолітніх як реальну загрозу своєму життю чи здоров`ю та спробував зачинитись у зальній кімнаті будинку, шляхом закриття кімнатних дверей. Однак ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вдалось відчинити вдвох двері та зайти до зальної кімнати будинку. У подальшому, ОСОБА_7 повалив потерпілого на підлогу та поклав на нього стілець, щоб не піднімався.

У цей час ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_20 внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 не може чинити опір, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та доводячи свій спільний умисел до кінця, почав шукати грошові кошти у будинку. Коли ОСОБА_8 знайшов у тумбі, яка знаходилась у зальній кімнаті, гаманець із грошима та повідомив про це ОСОБА_7 , останній зняв із потерпілого стілець, та разом, реалізуючи спільний умисел до кінця, відкрито заволоділи гаманцем, який матеріальної цінності для потерпілого не мав та грошовими коштами у сумі 700 гривень, що знаходились у гаманці, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після заволодіння майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Своїми діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК України.

Своїми діями , що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.3 ст. 186 КК України.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даного провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав. Показав, що гуляючи із ОСОБА_8 , вирішили взяти у ОСОБА_21 камеру, щоб фотографувати та знімати відео. Потім вирішили піти до діда ОСОБА_20 . Він постукав у двері, ніхто не відчинив, зайшовши у середину будинку, знову постукав у двері, ніхто не відчинив, тоді він зайшов, привітався із потерпілим, спитав де вулиця Кільцева. Потерпілий сказав, що не чує, тоді він запропонував йому написати. Потерпілий посадив його за стіл, він почав писати. Потім попросив у потерпілого попити води. Коли виходив із кухні, в цей момент зайшов ОСОБА_22 у масці. Потерпілий став їх проганяти, казав що покличе свого сина та вибіг до іншої кімнати. Вони пішли за ним, думали що там телефон, щоб потерпілий не подзвонив. ОСОБА_8 пішов за дідом, він залишився у кімнаті де писав за столом. Потім ОСОБА_8 вибіг і вони разом побігли. Добігши до зупинки, ОСОБА_8 розповів що взяв гаманець, гроші поділили. Ввечері того дня їх затримали. Йому подзвонила бабуся, сказала що приїхала поліція і вона повідомила, що він у кафе. Коли приїхали працівники поліції, його забрали у райвідділ, відразу забрали у нього камеру.

На запитання прокурора показав, що не пам`ятає хто запропонував піти до ОСОБА_20 . Вони до нього прийшли з метою зняти відео. Наміру щось брати чи красти на подвір`ї не було. Хвіртка була зачинена, трималась на паличці, замка не було. Якщо б цієї палочки не було, то хвіртка відкривалась би. Її відчиняв ОСОБА_22 . До прибудови першим зайшов він, де був ОСОБА_23 не знає. Двері до прибудови були трохи прочинені, до веранди двері були зачинені. Він стукав, ніхто не відчиняв. Постукав у двері кімнати, через 10-15 секунд потерпілий відчинив. Камеру увімкнув біля прибудови, коли заходив у будинок. Коли дід вибіг у іншу кімнату, він взяв на кухні ніж, хотів обрізати провід на телефоні. На голові у ОСОБА_8 було щось схоже на маску, ножа у нього не бачив. У спальну кімнату він не заходив. Коли потерпілий вибіг в іншу кімнату, він зачинив за собою двері від них. Він із ОСОБА_24 , вдвох «дьоргали» двері у кімнату, дід відпустив двері та вони відкрились. Потерпілий казав, що зателефонує сину та у поліцію. Він обірвав провід з телефону, коли ОСОБА_22 був у дальній кімнаті. ОСОБА_23 взяв стілець із кухні, мабуть захиститися, так як дід махав палицею. Коли потерпілий побачив ОСОБА_8 у масці, почав махати палкою, один раз по ньому попав. Залишились у будинку тому, що хотіли щоб потерпілий не дзвонив у поліцію. Гаманець був коричневого кольору, ОСОБА_22 викинув його недалеко від будинку потерпілого. Камера знімала із самого початку все, не пам`ятає в який момент взяв камеру зі столу. Коли виходив із кухні, ОСОБА_8 не звав, він сам зайшов. Коли ОСОБА_23 заходив до кімнати, у нього у руках був стілець. Він пішов до дальньої кімнати, дід відходив назад. У цей момент, він стояв біля столу у першій кімнаті. Дід упав, від чого не знає. Не бачив чи тримав дід палку та чи відбивався. ОСОБА_22 діда стільцем не притискав. Гроші у потерпілого ніхто не вимагав. На запитання адвоката показав, що коли йшли до потерпілого, наміру щось брати чи вчиняти крадіжку не мали. Оглянутий у судовому засіданні ніж, не той який він дивився на кухні. Він його взяв на столі та поклав. Потерпілий не бачив що він брав на кухні ніж. Після того як вийшли із дому потерпілого, він дізнався що ОСОБА_22 взяв гаманець. Вони знаходились у кафе, приблизно о 21 годині приїхали працівники поліції, після чого поїхали у райвідділ, де фотографували, постукали по кишеням, перевіряли що у них. Відразу документи не складались. Біля 23 години прийшли батьки, все підписали та пішли додому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав. Показав, що разом із ОСОБА_25 гуляли, прийшли до ОСОБА_26 , взяли камеру фотографувати та вирішили зняти відео. Не пам`ятає хто запропонував піти до діда. Спочатку зайшов ОСОБА_27 , потім він. Назар постукав, потерпілий відчинив, вони спілкувалися, він стояв чекав. Вони спілкувались десь 5 хв , він вирішив зайти, вдягнув на голову футболку. Коли він зайшов, ОСОБА_28 виходив з кухні, потерпілий став кричати що подзвонить сину, вдарив ОСОБА_28 палицею. Потерпілий махав палицею , тому він взяв стілець і йшов на нього. У кімнаті стояв маленький стілець, на який потерпілий спіткнувся та впав. Він подивився чи немає ніде телефону, став виходити і побачив на стільчику гаманець. Подивився на потерпілого, він дивився у сторону вікна, взяв гаманець і пішов. Перед тим як виходити, ОСОБА_28 попросив щоб забрав папірці, де він діду писав. Потім пішли на зупинку, він сказав ОСОБА_28 що взяв гаманець, поділили гроші. Гаманець він викинув за зупинку та пішли гуляти у кафе. Назару зателефонувала бабуся, він вийшов, а ОСОБА_28 забрала поліція. Він пішов додому і через деякий час приїхали працівники поліції, сказали зізнаватись, а то буде гірше, він нічого не казав. Мама пішла збиратися щоб їхати у райвідділ, в цей час поліцейський йому сказав: «Если б я ударил, ты б уже тут лежал». Приїхали у райвідділ, писали папери. Мама вийшла, а йому сказали ставити підписи, якщо не поставить, то залишать його на ніч, тому він підписав.

На запитання прокурора ОСОБА_8 відповів, що слідчий експеримент відповідає дійсності, покази теж відповідають. Він знав де проживає потерпілий, скільки йому років не знав. Пішли до потерпілого з метою зняти «необычное кино». Хвіртка була зачинена на «дерев`яшку» з внутрішньої сторони, яку він витягнув. Не пам`ятає хто першим заходив до домоволодіння. Верхулевський ОСОБА_28 стукав у прибудову. Він поклав на стіл засув від хвіртки, а ОСОБА_28 в цей час зайшов до прибудови, потім зайшов він. Камеру включили як ОСОБА_28 входив у прибудову. Коли ОСОБА_28 зайшов у веранду, він заходив до прибудови, двері були привідкриті, ніхто їх не зачиняв. Він чув розмову ОСОБА_28 з потерпілим, про що говорили не розумів, спілкувались вони хвилин п`ять. На обличчя вдягнув футболку в той момент, коли ОСОБА_28 спілкувався з дідом, щоб на відео було видно. У ОСОБА_28 в руках ножа не бачив, не пам`ятає чи був у нього в руках ніж. Він ножа не брав. Коли ОСОБА_28 виходив із кухні, у руках тримав камеру, дід був там де стіл. Не пам`ятає реакцію потерпілого, він не пояснював їх прихід. Дід казав «ідіть, а то гірше буде, подзвоню сину». Шнур від телефону він не різав, кабелю не рвав. Ішов у дальню кімнату для того, щоб дід не подзвонив сину. Він взяв стілець там, де стоїть стіл та де відбувалась переписка, при цьому дід махав палкою. Потерпілий прикрив за собою двері. Верхулевський ОСОБА_28 залишався там, де був стіл, знімав на камеру. Дід махав палкою, він йшов на діда, який спіткнувся через маленький стілець і впав. Він діда стільчиком не притискав, взагалі до нього не підходив. Стілець він поставив у тій кімнаті, при цьому ОСОБА_28 продовжував стояти, де стояв. Він дивився, щоб не було телефону, а гаманець лежав на тумбочці, там де був дід. Із будинку не вийшли коли дід почав кричати що покличе сина, бо злякалися. У дім ОСОБА_28 пішов першим, він зайшов потім. Домовленості хто буде заходити першим не було. Коли взяв гаманець, вийшов з тієї кімнати, сказав ОСОБА_28 , який був у першій кімнаті «пішли». ОСОБА_28 почав виходити і попросив забрати папірець, який потім викинув. Верхулевський ОСОБА_28 не бачив що він забрав гроші, він сказав йому коли йшли на зупинку. Гроші поділили і витрачали разом. Відео не переглядали, не знали як його ввімкнути.

У дальній кімнаті потерпілий був до нього спиною, він не міг бачити що робить ОСОБА_27 або він. Коли взяв гаманець, дід нічого не казав. Потерпілому ніхто ножем не погрожував. Коли він ішов на потерпілого із стільцем, дід махав палкою, був до нього обличчям, спіткнувся і впав. Не знає чи знімав в цей час ОСОБА_28 . Із стільцем до потерпілого, коли він лежав, не підходив, він сидів. Він стілець поставив, повернувся, взяв гаманець і почав виходити, потерпілий не бачив як він взяв гаманець. У діда палку він не витягував. Погано відноситься до того, що взяв гаманець. Не знав, що так вийде.

Потерпілий ОСОБА_20 був допитаний 20.07.2017 року, слідчим суддею, в порядку ст. 225 КПК України, за відсутності сторони захисту, оскільки на момент його проведення жодній особі не повідомлено про підозру.

Потерпілий ОСОБА_20 суду пояснив, що два дні назад, коли він дивився новини по телевізору, до нього десь о 17 год 30 хв. зайшов молодий хлопець та спитав де знаходиться вулиця Кільцева. Потім запитав чи можна попити води, на що він відповів щоб брав чашку та пив. Потім ще раз сказав: «он кран и чашка, бери пей». У цього хлопця була коробочка із мигалкою, він періодично на неї нажимав. Потерпілий зрозумів, що справа погана, почав цього хлопця випихати, а за дверима стояв другий, із маскою. Він їх виганяв, палицею по руках вдаряв. Вони наближались до нього, але він їх відштовхнув, втік та закрився у залі. Той що вищий, вихватив у нього палицю. Потім повалив його, і щоб не піднімався накрив його табуреткою та тримав. А другий, той що у масці, став шукати гроші. Коли він знайшов гаманець із грошима, в якому було 700 гривень, сказав : « Є», той що вищий відпустив стілець. Тоді він піднявся, не злякався, бо не з полохливих. Він за палку, а той хлопець із неї зняв руків`я. Хлопець, який знайшов гроші, кинув маленьку табуретку в сторону телевізора. Вони втекли, палицю йому потім перекинули. Він сказав сусідці ОСОБА_29 щоб подзвонила сину ОСОБА_30 .

Пояснював, що коли вони боролись із ним, той що без маски побіг на кухню і взяв ніж. Він йому казав: « Я не боюсь». Він міг ударити його ножем, але нічого не робив. На запитання потерпілий відповів, що він тоді не думав, що хлопець може його вбити.

Прилад, який мигав, був чорного кольору, без антени, вони взяли його із собою. Ніж викинув там, де телефон відрізав. Хлопця вищого зросту впізнав, бо він жив із бабусею, яка живе навпроти його сина, він знав його батька та матір. У нього він був у штанах бордового кольору, із чорними смужками та червоній сорочці. При впізнанні, він його впізнав відразу, іншого не впізнав, бо він був у масці.

На запитання прокурора потерпілий показав, що будинок не був закритий, а хвіртку він до 17 години закриває на засув, вони його витягнули.

Щодо покарання потерпілий висловив думку, що за такі справи необхідно саджати, і на хороший термін.

Сторона захисту стверджує, що допит потерпілого проведено в порушення вимог

ст. 225 КПК України, оскільки на момент допиту у суді, 20.07.2017 року, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Дослідивши диск з аудіозаписом допиту потерпілого в суді, судом встановлено що допит проводився 20.07.2017 року, з 13 год 15 хв 13 с до 13 год 50 хв 48 с, повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено 20.07.2017 року о 18 год. 55 хв., тобто після проведення допиту потерпілого у суді.

Тому, суд враховує покази потерпілого ОСОБА_20 , дані ним на стадії досудового розслідування як допустимий доказ.

Крім того, отримати показання потерпілого під час судового розгляду суд не має можливості, оскільки потерпілий ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( т.3 а.с.207).

Крім показів потерпілого ОСОБА_20 , вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими документами потерпілого ОСОБА_20 та складеними за результатами проведення слідчих дій з участю потерпілого, а саме :

- заявою ОСОБА_20 від 18.07.2017 року, в якій потерпілий просив провести перевірку по факту крадіжки 18.07.2017 року грошей в сумі в сумі 700 грн. невідомими особами (т. 1 а.с.137);

- копією паспорта ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого потерпілий за адресою : АДРЕСА_3 зареєстрований з 16.09.1976 року ( т.1 а.с. 164,165);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_20 пояснив, що 18.07.2017 року, у вечірній час до його будинку зайшли двоє хлопців, які заволоділи грошовими коштами, він впізнає особу яка стоїть третя зліва, за зовнішніми рисами обличчя. Згідно довідки до протоколу , третім зліва серед представлених осіб для впізнання є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т. 1 а.с. 182-185);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2017 року, за добровільної згоди потерпілого на проведення слідчого експерименту за місцем його проживання та за його участі. В ході експерименту потерпілий детально та послідовно відтворив обставини події, що сталась 18.07.2017 року , показав як діяв в цих обставинах він, та як діяли дві особи, які прийшли. Потерпілий показав, що дивився телевізор, як до його кімнати зайшов хлопець, запитав про вулицю Кільцеву та сів за стіл. Вони спілкувались та хлопець писав на папірці що він хоче. У цього хлопця була мигалка з червоним кольором. Хлопець що прийшов, пішов пити воду на кухню. Попивши води, потерпілий почав виганяти його, казав щоб вже йшов, але він не виходив. Він його виштовхував у спину, але хлопець продовжував стояти у веранді та покликав напарника, якого потерпілий бачив через відчинені на подвір`я двері, він був із маскою на обличчі. Вони вдвох накинулись на потерпілого. Він відбивався палицею, вдаряв їх по руках. Потім вирвався із палкою, прийшов у кімнату, де телевізор. Однією рукою потерпілий тримав ручку дверей, палиця була у привідкритих дверях. Потім потерпілий дверима зажав йому руки. Хлопець, що без маски відійшов, прийшов із ножем і показує . Він йому сказав: « Я ножа не боюсь». Цей хлопець ніж тримав правою рукою, а лівою палицю взяв у руки, залишилось руків`я палиці. Другий, який у масці, намагався відчинити двері. Далі хлопцям вдалось зайти до кімнати, де був потерпілий. Хлопець, у якого був ніж, вже без ножа, взяв стілець та поваливши потерпілого, накрив його стільцем, щоб не піднімався. Потерпілий лежав спиною до стіни, ніжки стільця теж були направлені до стіни. Потерпілий підняв голову та бачив, що другий хлопець, який був у масці, обшукував шухляди. ОСОБА_31 із грошима у сумі 700 гривень був на поличці під тумбочкою. Коли він знайшов гаманець та повідомив тому що його тримав, він потерпілого залишив, а хлопець, що у масці взяв стільчик та кинув у сторону телевізора. Після цього вони побігли, а потерпілий підійшов до телефону щоб подзвонити у поліцію, але він вже був відрізаний. Тоді він із частиною палки вийшов, та побачивши сусідку, сказав щоб подзвонила у поліцію та сину. До будинку він їх не запрошував, а хвіртку вони відкрили, забравши засув ( т.1 а.с. 236-240)

Оцінюючи покази потерпілого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд враховує, що він не дивлячись на те що за віком був довгожителем та недочував, тримав себе у руках, логічно та послідовно розповів всі обставини вчинення кримінального правопорушення, тому незначні розбіжності у його показах та у протоколі слідчого експерименту з його участю, не можуть свідчити щодо неправдивих показів потерпілого.

Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні показала, що у липні 2017 року вийшла на свій огород, хвіртка у ОСОБА_20 була закрита. Через деякий час хвіртка відкрилась, з подвір`я вибігли два хлопці. Після цього, через 3-4 хвилини, з будинку вийшов ОСОБА_20 та сказав щоб подзвонила його сину. Оскільки вона не додзвонилась, вирішила поїхати на велосипеді. На запитання свідок пояснила, що працюючи на городі, розігнулась коли грюкнула хвіртка та вибігли хлопці. Коли вийшов потерпілий із будинку, видимих тілесних ушкоджень на ньому не було, він був дуже зляканий, не міг говорити, сказав що його пограбували, про те що його побили не казав. Одного із хлопців вона впізнала, це був ОСОБА_27 . Щодо потерпілого ОСОБА_20 їй відомо що він погано чув, у нього був слуховий апарат.

Свідок ОСОБА_33 показала, що потерпілий є її сусідом. 18.07.2017 року, після 17 чи 18 години, вона вийшла закрити хвіртку та почула голос покійного, який кричав сусідці : «Мене ограбили, дзвони ОСОБА_34 ». Вона вибігла на вулицю, доки добігла до потерпілого, він вже зайшов у будинок, сів на диван, тримав у руках ручку від палиці, весь трусився та каже: «Мене пограбували». Розказував, що до нього зайшов хлопець, запитав де вулиця Кільцева, він останньому махнув та показав де. Потім хлопець спитав, де можна напитися води, ОСОБА_35 сказав що може попити води на кухні. У хлопця в руках був чи телефон чи камера, бо засвітився червоний вогник. Потім зайшов другий хлопець, начебто в масці, і відразу до потерпілого, де гроші. Він розказував, що повалили його на підлогу, стільцем придавили. Один з них придавлював, другий ходив шукав гроші. Коли знайшли гаманець на тумбочці, вони пішли. Вона пішла до дільничного поліції ОСОБА_36 , розповіла що діда пограбували, він викликав інших поліцейських. Також, вона брала участь як понятий у слідчому експерименті. Карету швидкої допомоги потерпілому не викликали. Після цього випадку ОСОБА_20 уже закривав двері до будинку, навіть поштарка не могла потрапити.

Свідок ОСОБА_37 показала, що до неї прийшов дільничний і запросив бути понятою на слідчому експерименті з участю ОСОБА_7 . У ході слідчого експерименту ОСОБА_27 , в присутності батька, добровільно надавав покази, розповідав все що хотів, ніякого тиску з боку працівників поліції, захисника чи прокурора не було. На слідчому експерименті були присутні прокурор, психолог із школи, двоє понятих, батько ОСОБА_7 , чи захисник вона не знає. Вона прочитала документ, ніяких зауважень не було, тому підписала протокол.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні показала, що влітку 2017 року її запросили бути понятою при проведенні слідчих дій у господарстві ОСОБА_20 за участю ОСОБА_8 . Моральний, психологічний чи фізичний вплив на ОСОБА_8 ніхто не чинив. Він сам все розповідав, йому ніхто нічого не розказував. Протокол вона особисто не читала, його зачитували, і вона підписала.

Неповнолітній свідок ОСОБА_39 показав, що влітку 2017 року разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_25 йшли із табору, де прогулювались. Вони попросили у нього до вечора відеокамеру. Пішли до нього додому , він їм дав камеру, а сам пішов купатися. Повернувшись, запитав у бабусі чи приносили камеру, вона відповіла : «Ні». А ранком прийшли працівники поліції. На запитання свідок показав, що зустрілись із ОСОБА_25 та ОСОБА_40 біля гімназії. Камеру у нього попросив ОСОБА_27 . Вона була маленька, трохи більша коробки з-під сірників. Нею можна фотографувати, знімати відео, її можна закріпити на велосипед, на руль та інше. Цю камеру він заказав в інтернеті, забирав із почти разом із ОСОБА_24 . Не знає, чи загоряється камера червоним кольором, він тільки один раз вмикав щоб перевірити чи працює, трьох днів не пройшло як він дав камеру хлопцям.

Підстав не довіряти показанням свідків у суду немає, оскільки вони послідовні, узгоджується між собою та іншими дослідженими судом доказами.

Крім показів обвинувачених, потерпілого та свідків, які є джерелами доказів, вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, висновком експертизи та речовими доказами, а саме:

- рапортом оперативного чергового Ріпкинського ВП ЧВП від 18.07.2017 року, згідно якого зі служби 102 надійшло повідомлення, що гр. ОСОБА_33 повідомила про те, що 18.07.2017 року о 20:57 за адресою: АДРЕСА_3 двоє невідомих, приблизно по 16 років, проникли у будинок до ОСОБА_20 , 90 років. Невідомі були з ножем, один з нападників був у масці, сусіди бачили невідомих. Нападники з квартири викрали гаманець, в якому знаходилось 700 гривень (т. 1 а.с.136);

- протоколом огляду місця події від 18.07.2017 року та ілюстративними таблицями до нього, проведений з дозволу потерпілого, під час якого оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_3 . Оглядом встановлено, що у кімнаті № 1 мається дерев`яний стіл та журнальний стіл, на якому знаходиться стаціонарний телефон червоного кольору, кабель з телефону має пошкодження у вигляді перерізу, виявлено та вилучено сліди рук на дверях до кімнати №2, в якій знаходились, зокрема: телевізор, крісла, дерев`яні стільці, дерев`яна тумбочка, на якій з показів потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_8 , лежав гаманець ( т.1 а.с.139-147);

- протоколом огляду місця події від 19.07.2017 року та ілюстративними таблицями до нього, під час якого в будинку потерпілого по АДРЕСА_3 виявлено та вилучено ніж з дерев`яною рукояткою, довжиною 13 см, на лезі ножа мається напис «Спутник», який постановою слідчого від 19.07.2017 визнаний речовим доказом та оглянутий в судовому засіданні (т.1 а.с.187-200);

- висновком експерта № 1051 від 17.08.2017 року та ілюстративними таблицями до нього, згідно якого експертом, який проводив трасологічну експертизу зроблено висновки, що п`ять слідів пальців рук розмірами 19x39 мм, 10x22 мм, 16x55 мм, 24x32 мм, 15x21 мм та один слід долоні руки розмірами 95x48 мм, зафіксовані на таблицях до протоколу огляду місця події від 18.07.2017 року , складеного за фактом крадіжки грошових коштів із будинку АДРЕСА_3 , придатні для ідентифікації за ними осіб, що їх залишили. Сліди одного і того самого пальця руки розмірами 10x22 мм, 16x55 мм залишені вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; слід пальця руки розмірами 19x39 мм залишений безіменним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 ; слід пальця руки розмірами 24x32 мм залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 ; слід долоні руки розмірами 95x48 мм залишений долонею лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 (т.2 а.с.15-34);

- протоколом огляду речей від 29.07.2017 року та фото таблицею до нього, згідно якого оглянуто гаманець потерпілого та папірець, які були вилучені під час слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 і досліджувалися у судовому засіданні. Вилучений аркуш паперу пом`ятий, на одній стороні якого друкованим текстом чорного кольору написано «повідомлення про оплату рахунку за червень 2017 року, ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_20 , АДРЕСА_3 , знизу мається надпис кульковою ручкою синього кольору: «ви не знаете где улица Кольцевая? У вас есть вода? попить.» (т. 2 а.с.37-39);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2017 року та додатком до нього , за участі підозрюваного ОСОБА_7 , який розповів та показав на місці обставини вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_7 показав, що 18.07.2017 року, приблизно о 17 год. 30 хв. він із ОСОБА_8 пішли до господарства, де проживав дідусь , за адресою: АДРЕСА_3 . Хвіртка до господарство була прикрита. Зайшовши на подвір`я, ОСОБА_41 обмотав голову футболкою, яка у нього була із собою. ОСОБА_27 постукав, а потім зайшов у будинок, двері до нього не були зачинені, ОСОБА_42 залишився на подвір`ї. Далі ОСОБА_27 постукав у двері, та зайшов у середину кімнати будинку, де був потерпілий. Із дідусем спілкувався шляхом написання тексту на папірці, так як останній погано чує. Після того, як він попив води в іншій кімнаті, до першої кімнати зайшов ОСОБА_43 , у правій руці у нього був ніж, дід його побачив. Даний ніж ОСОБА_25 бачив у будинку дідуся, зліва від входу, на веранді на столі. Дідусь побачивши ОСОБА_44 , встав із дивану та один раз вдарив ОСОБА_7 у плече палицею, яка була у нього в правій руці. Після цього дід пішов у другу кімнату, де знаходився телевізор. ОСОБА_42 намагався відкрити двері до цієї кімнати, так як дід намагався зачинитись. Коли відкрились двері , ОСОБА_42 , тримаючи стілець обома руками, який взяв у першій кімнаті, почав штовхати дідуся стільцем. Дідусь впав на підлогу, далі ОСОБА_27 чекав ОСОБА_8 на веранді, який в цей час шукав речі в кімнаті. Коли вони виходили з будинку, то ОСОБА_27 побачив у ОСОБА_45 гаманець із грошима. Гроші розділили порівну та того ж дня витратили на власні потреби. Під час події, яка сталася у будинку ОСОБА_27 включив камеру та поставив її на стіл, направивши на дідуся та знімаючи обставини події (т.1 а.с.231-235);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2017 року та додатком до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який розповів та показав на місці обставини вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_8 показав, що 18.07.2017 року , приблизно о 16 годині перебував вдома, після чого зустрівся з ОСОБА_25 , який запропонував зайти до одного дідуся та забрати у нього гроші. Він погодився, після чого ОСОБА_27 заходив до знайомого ОСОБА_26 , у якого взяв відеокамеру. Далі вони направились до дідуся. Верхулеський ОСОБА_28 казав що він буде у діда щось питати , а потім щоб він зайшов. Хвіртка була зачинена на засув, який витяг ОСОБА_42 та зайшли на подвір`я. У будинок спочатку пішов ОСОБА_27 , який розмовляв із дідом, а ОСОБА_22 чекав та ховався перед входом до веранди. Далі він взяв на столі ніж, зліва від входу, побачив як дід виганяв ОСОБА_7 з веранди та сказав, що викличе міліцію, якщо вони не підуть. Ніж взяв щоб захищатись, бо дід палкою бив. Далі дід пішов у кімнату , за ним пішов ОСОБА_27 та заважав діду брати телефон, дідусь зайшов в іншу кімнату та намагався відбитись від ОСОБА_28 і ОСОБА_23 палицею. На столі, потім у руках ОСОБА_28 була камера , якою він це знімав на відео. Потім вони зайшли в ту саму кімнату, де був дідусь і ОСОБА_23 за допомогою стільця штовхав дідуся поки той не спіткнувся за табуретку та впав. Далі ОСОБА_23 забрав гаманець з грошима , було 600 гривень з дрібними , і вони пішли. ОСОБА_46 показав місце, де було викинуто гаманець, який був знайдений та вилучений за зупинкою, на вул.Пирогова; біля господарства №11 був знайдений папірець з надписами, який вони викинули після вчинення правопорушення. Даний гаманець та папірець був вилучений (т.1 а.с.253-256);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2019 року та додатком до нього , за участі підозрюваного ОСОБА_7 , який показав, що з метою зняття відео жартівливого характеру, в липні 2017 року разом з ОСОБА_8 прийшли до будинку потерпілого ОСОБА_20 (т.3 а.с.1-4);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2019 року та додатком до нього , за участі підозрюваного ОСОБА_8 , який показав, що з метою зняття відео жартівливого характеру, в липні 2017 року разом з ОСОБА_7 прийшли до будинку потерпілого ОСОБА_20 (т.3 а.с.1-4);

Отже, дослідивши зазначені письмові документи та висновок експертизи, судом не виявлено порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість доказів.

Заяву зізнання ОСОБА_8 від 18.07.2017 року ( т. 1 а.с. 148) суд визнає недопустимим доказом, оскільки таку заяву ОСОБА_8 надав без адвоката, участь якого, відповідно до ст. 52 КПК України, є обов`язковою щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років.

Суд також визнає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 19.07.2017 року та ілюстративну таблицею до нього, згідно якого в приміщенні кабінету № 18 СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_7 дістав з правої кишені шортів предмет, схожий на камеру чорного кольору з маркуванням позначеним «mode» «HD1080P» ( т.1 а.с. 151-154), оскільки з огляду на вимоги ст. 209 КПК України ОСОБА_7 був особою, яка фактично була затримана уповноваженою службовою особою. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутній відповідний протокол затримання особи, складений відповідно до вимог ст. 208 КПК України. Крім того, така слідча дія проведена без адвоката, участь якого, відповідно до ст. 52 КПК України, є обов`язковою щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років.

Оскільки зазначений протокол огляду місця події , згідно якого ОСОБА_7 видав камеру, визнаний судом недопустимим доказом, всі інші докази («плоди отруєного дерева»), отримані з його допомогою, а саме : протокол огляду предмета від 19.07.2017 року , згідно якого оглянута відеокамера ( т.1 а.с. 168-172); протокол огляду відеозапису від 19.07.2017 року та додаток до нього ( т.1 а.с. 175-176) є також недопустимими доказами , оскільки здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

Отже, судом не здобуто переконливих доказів в частині обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке підтримує прокурор за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Сторона обвинувачення не навела переконливих доказів того, що обвинувачені мали спільний умисел на вчинення нападу на потерпілого із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, з метою заволодіння його майном.

Диспозицією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Одночасно ст. 187 КК України, як склад кримінального правопорушення визначає напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже єдиним чинником який відрізняє ці два суміжних склади кримінальних правопорушень є ознака небезпечності насильства для життя та здоров`я потерпілого.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою незаконного заволодіння майном потерпілого застосували до потерпілого психічне та фізичне насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Також суд враховує не тільки наслідки застосування такого насильства , але спосіб дії винних осіб.

З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що потерпілий ОСОБА_47 не сприймав демонстрацію ножа ОСОБА_7 , піднятий стілець ОСОБА_8 та повалення його на підлогу, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Потерпілий давав покази, що коли ОСОБА_7 показав йому ножа, він сказав: « Я ножа не боюсь». На запитання потерпілий відповів, що ОСОБА_7 міг ударити його ножем, але він нічого не робив. Тай взагалі, потерпілий сказав, що тоді не думав, що хлопець може його вбити. Також потерпілий показав, що коли ОСОБА_7 відпустив стілець, він піднявся, не злякався, бо не з полохливих, та за палку, вони втекли.

Сукупність досліджених при судовому розгляді доказів , їх оцінка , переконують суд , що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 вчинив правопорушення повторно.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таким чином, в діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, а тому обвинувачення, пред`явлене прокурором слід перекваліфікувати з ч.3 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме: обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення, проти здоров`я та власності особи, яка вважається довгожителем, добровільно відшкодував потерпілому моральну шкоду.

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є неповнолітнім, проживає разом з батьками та бабусею, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має серцево-судинні захворювання, за місцем навчання характеризується добре, до нього 20.09.2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області було застосовано примусові заходи виховного характеру, проводились профілактичні бесіди щодо недопущення вчинення повторних правопорушень.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 576 від 05.09.2017 року, у ОСОБА_7 на час кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому не показане застосування примусових заходів медичного характеру. У ОСОБА_7 під час теперішнього дослідження психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він може вірно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні показання (т. 2 а.с.78-81).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 577 від 05.09.2017 року, у ОСОБА_7 психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено, протиалкогольне лікування йому не показано (т. 2 а.с.83-86).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є : неповнолітній вік обвинуваченого та добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди в сумі 7 тисяч гривень, що підтверджується документально (т.2 а.с. 74)

Обставиною, що обтяжує покарання є : вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

У досудовій доповіді орган пробації зробив висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , спосіб його життя, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше не судимий та не перебуває на обліку уповноваженого органу пробації, а також ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе і не становить небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) (т.1 а.с.114-118).

Враховуючи зазначені обставини, принцип індивідуалізації покарання, передбачений статтею 65 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі статей 75, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши максимальний розмір іспитового строку два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме: обвинувачений будучи засудженим за вчинення тяжкого кримінального правопорушення з іспитовим строком, знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, проти здоров`я та власності особи, яка вважається довгожителем.

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, проживає разом з матір`ю, вітчимом, неповнолітніми сестрою та братом, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується добре, перебуває на диспансерному обліку з приводу міопії.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 574 від 05.09.2017 року, у ОСОБА_8 на час кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, мали місце змішані розлади особистості та поведінки ( F 92) за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) , які не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними , йому не показане застосування примусових заходів медичного характеру . У ОСОБА_8 під час теперішнього дослідження виявлені змішані розлади особистості та поведінки, які не позбавляють його здатності вірно сприймати обставини , які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні показання ( т.2 а.с. 68-71)

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 575 від 05.09.2017 року, у ОСОБА_8 клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено, протиалкогольне лікування йому не показано (т. 2 а.с.73-76).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставинами, що обтяжують покарання є : рецидив кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

У досудовій доповіді орган пробації зробив висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_8 , його спосіб життя, враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше судимий та перебуває на обліку уповноваженого органу пробації, а також ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе і не становить небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб) (т.1 а.с.108-112).

Враховуючи зазначені обставини, принцип індивідуалізації покарання, передбачений статтею 65 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.09.2016 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Призначене обвинуваченим покарання, буде відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті - виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових злочинів як ними, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КК України.

Враховуючи, що обвинувачені є неповнолітніми та не мають самостійного заробітку, а також достатніх коштів для відшкодування процесуальних витрат, суд вважає за можливе компенсувати процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 1979 гривень 20 копійок за рахунок коштів Державного бюджету України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.07.2017 року, на відеокамеру чорного кольору з маркувальними позначеннями «mode» «HD1080P» з флеш-носієм з маркувальним позначенням «strontium MicroSD 4 GB» - скасувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 71, 75, 76, 104, 186 КК України, статтями 2, 94, 368-371, 373-376, 395, 485, 487 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки, не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, за період з 26.07.2017 року до 03.08.2018 року включно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.09.2016 року і за сукупністю вироків призначити отаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, за період з 28.07.2017 року до 03.08.2018 року.

Речовий доказ : відеокамеру чорного кольору з маркувальними позначеннями «mode» «HD1080P» - повернути власнику, ОСОБА_48 .

Речові доказ: гаманець шкіряний чорного кольору, ніж та папірець, вилучений 19.07.2017 року, в ході огляду місця події в смт. Ріпки, по вул. Пирогова, 7 у кухонній кімнаті знищити.

Речові докази : відеозапис « ОСОБА_49 »; оптичний носій з відеозаписами слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 ; оптичний носій з відеозаписами слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 ; паперовий конверт, в якому знаходиться диск, опечатаний печаткою «Канцелярія» Ріпкинського районного суду Чернігівської області з написом «Копія диску 716 Справа № 743/1021/17 за клопотанням начальника СВ Ріпкинського ВП про допит потерпілого; аркуш паперу з написом - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, який проводив трасо логічну експертизу, у сумі 1979 гривень 20 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.07.2017 року, на відеокамеру чорного кольору з маркувальними позначеннями «mode» «HD1080P» з флеш-носієм з маркувальним позначенням «strontium MicroSD 4 GB» - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3