УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Володимир-Волинський
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на незаконні дії та бездіяльність слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк,-
ВСТАНОВИВ:
12 жовтня 2020 року до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , на незаконні дії та бездіяльність слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій щодо допуску захисника до участі у даному кримінальному провадженні та надання його матеріалів для ознайомлення під час досудового розслідування.
Скаргу адвокат ОСОБА_3 обгрунтував тим, що здійснює захист підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000018 від 08.02.2017 року.
28 вересня 2020 року він звернувся до слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 із заявою в порядку ст.221 КПК України про надання йому для ознайомлення та зняття копій матеріалів кримінального провадження, що стосуються оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_5 . У підтвердження своїх повноважень захисника надав слідчому копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер серії ВЛ 000079324 на надання правової допомоги ОСОБА_5
06 жовтня 2020 року отримав відмову слідчого у наданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження з підстав неподання слідчому договору із захисником.
Вважає, що надав слідчому достатні документи для його допуску до участі у кримінальному провадження, а тому просив суд: визнати дії слідчого незаконними; зобов`язати слідчого винести постанову про допуск його як захисника підозрюваного ОСОБА_5 до участі у кримінальному провадженні № 0000018; зобов`язати слідчого надати йому матеріали для ознайомлення в порядку ст.221 КПК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.
Заступник начальника СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 скаргу заперечив. Вказав, що положення ст.50 КПК України вказують, що повноваження захисника у кримінальному провадження підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером та договором із захисником. Оскільки ОСОБА_3 договору не подав, слідчий обгрунтовано відмовив йому у допуску до матеріалів справи.
Заслухавши позиції сторін, вивчивши матеріали скарги та документи, на підставі яких адвокат ОСОБА_3 підтвердив свої повноваження щодо участі у кримінальному провадження № 0000018, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до статей 129 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Принцип забезпечення обвинуваченому права на захист та забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках на касаційне оскарження судових рішень, є однією з основних засад судочинства.

Крім того, забезпечення права на захист та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, віднесено до загальних засад кримінального провадження (п.п. 13, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Гарантії права на захист у разі кримінального обвинувачення передбачені й у п. «d» ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та підпункті (c) п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п.2 ч.1 ст.50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У цьому випадку використана синтаксична конструкція, в якій однорідні члени речення з`єднані безсполучниковим зв`язком і між двома останніми членами речення стоїть розділовий сполучник «або».

У випадках вживання «або» для з`єднання однорідних членів речення створюється альтернативний перелік. Якщо такий перелік перелічує умови для настання певного правового наслідку, це означає, що наслідок настає за наявності хоча б однієї з перелічених умов.

Також суд звертає увагу, що на користь того, що умови підтвердження повноважень захисника, зазначені у пункті 2 частини першої статті 50 КПК України, застосовуються альтернативно, свідчить і частина першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, пункт 2 частини першої статті 50 КПК України визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1 (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю), - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті, тобто або ордер або договір із захисником.

Правова позиція з даного приводу була також неодноразово висловлена ККС ВС, зокрема у постанові від 06.02.2018 у справі № 752/11464/16-к, у постанові від 13.11.2019 у справі № 201/1058/19.

Відповідно до ч.2 ст.50 КПК України, встановлення будь-яких додаткових умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Як встановлено розглядом скарги, адвокат ОСОБА_3 у додаток до власної заяви про ознайомлення із матеріалами справи № 0000018 від 08.02.2017 року надав слідчому ОСОБА_6 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 578, а також ордер серії ВЛ 000079324 на надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_5 , які містяться у матеріалах кримінального провадження.
Отже, виходячи із проаналізованих норм права, адвокат ОСОБА_3 подав слідчому належні документи для допуску його до участі у кримінальному провадженні в статусі захисника підозрюваного ОСОБА_5 , а відмова слідчого у допуску захисника з підстав неподання ним додатково договору із захисником, не відповідає вимогам ст.50 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
На підставі ч.ч.3 та 5 ст.22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.
Згідно ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
У відповідності до положень ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
У відповідності до положень ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то в даному випадку розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Статтею 221 КПК України, визначений порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення.
За положеннями ст.221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Аналіз вказаної норми не пов`язує виконання обов`язку слідчого надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення стороні захисту у визначений проміжок часу, назва статті вказує на те, що такі дії він повинен вчинити до завершення досудового розслідування.
В той же час цією нормою КПК України виключно до дискреції сторони обвинувачення у кримінальному провадженні віднесено визначення обсягу тих матеріалів, які слід надати стороні захисту для ознайомлення на стадії досудового розслідування.
Слідчий суддя не вправі надавати вказівок стороні обвинувачення з приводу відкриття стороні захисту тих, чи інших матеріалів досудового розслідування чи здобутих доказів до завершення досудового розслідування, оскільки такі дії будуть суперечити основним засадам судочинства та кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що захисник ОСОБА_3 в порядку визначеному ст.221 КПК України вправі знайомитись з матеріалами кримінального провадження, а також отримати копії документів, однак, які саме матеріали слід надавати для ознайомлення на стадії досудового розслідування та в який час вирішує виключно слідчий чи прокурор, та до їхніх повноважень входить також вирішувати питання, ознайомлення з якими саме матеріалами на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
В даному провадженні слідчий ОСОБА_6 вимог ст.ст.220 та 221 КПК України не дотримався, листом № 15558/24/03-2020 від 06 жовтня 2020 року відмовив захиснику ОСОБА_3 в наданні можливості ознайомитись із матеріалами кримінального провадження.
У відповідності до вимог ч.ч. 1 та 2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Частиною 2 ст.307 КПК України не передбачено постановлення слідчим суддею ухвал про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення скарги частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.220, 221, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування № 0000018 від 08.02.2017 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, допустити адвоката ОСОБА_3 до участі у даному кримінальному провадженні захисником підозрюваного ОСОБА_5 .
Зобов`язати слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування № 0000018 від 08.02.2017 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, надати для ознайомлення захиснику ОСОБА_3 в порядку ст.221 КПК України матеріали кримінального провадження.
В решті скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 20 жовтня 2020 року.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1