ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заявупро самовідвід судді Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_3 у справі №381/336/18 №1-кп/381/233/20 в кримінальному провадженні №0000011 від 12.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 перебуває вищевказане кримінальне провадження.
07.08.2020 року до провадження судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшла заява про самовідвід судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні.
Свою заяву про самовідвід суддя ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження керівника апарату Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2020 року було призначено повторний авторозподіл справи №1-кп/381/233/20, оскільки суддя ОСОБА_5 з 17.01.2020 вибула у відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами та після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 переданий на розгляд судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 .
Зі змісту заяви ОСОБА_6 , поданій у справі №381/336/18 вбачається, що остання просить визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0002245, при цьому, у заяві посилається на кримінальне провадження №0000095.
Однак ОСОБА_3 , як слідчим суддею, 19.05.2017 була розглянута скарга ОСОБА_6 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000095 та ухвалено закрити провадження за скаргою ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілою.
Крім того, ОСОБА_3 , як слідчим суддею, 29.05.2017 були розглянуті клопотання слідчого та наданий доступ до інформації у кримінальному провадженні №0002245 порушеному за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України (1-кс/381/308/14 та 1-кс/381/309/17).
Зважаючи на зазначене, суддя ОСОБА_3 , вважає, що оскільки нею, як слідчим суддею, приймались рішення у кримінальних провадженнях №0002245, №0000095 за скаргою ОСОБА_6 , то дані обставини унеможливлюють її участь у розгляді кримінального провадження№0000011, вважає за необхідне заявити собі самовідвід у вищевказаному кримінальному провадженні.
Учасники судового провадження до суду не з`явилися, про час слухання справи повідомлені належним чином, проте їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
Вивчивши мотиви заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід, суд вважає, що заява про самовідвід головуючого судді підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або ново виявленими обставинами.
Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Під час розгляду заяви про самовідвід було встановлено, що зі змісту заяви ОСОБА_6 поданої у справі №381/336/18 вбачається, що остання просить визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0002245, при цьому, у заяві посилається на кримінальне провадження №0000095.
Крім цього, ОСОБА_3 , як слідчим суддею, приймались рішення у кримінальних провадженнях №0002245, №0000095 за скаргою ОСОБА_6 , що унеможливлює її участь у розгляді кримінального провадження№0000011.
Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку, незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Враховуючи наведені вище вимоги КПК України про недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні та встановлені під час розгляду заяви про самовідвід обставини, суд дійшов висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 35, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 про самовідвід по справі №381/336/18 №1-кп/381/233/20 в кримінальному провадженні №0000011 від 12.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1