Справа № 305/2237/19
Номер провадження 1-кп/305/220/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене 16.11.2019 до ЄРДР за номером 0000979 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росішка, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, несудимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 15 листопада 2019 року, близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи в с. Росішка, Рахівського району Закарпатської області, на території дворогосподарства №161, з мотивів релігійної нетерпимості до діяльності релігійних об`єднань та їх представників, що виражалася у невдоволенні щодо оцінки діяльності служителя церкви, а саме Київської митрополії Української Православної Церкви (УПЦ МП) та набула характеру ненависті до настоятеля Свято-Іллінської парафії Хустської Єпархії села Росішка, Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_5 , з метою викликати у потерпілого почуття тривоги та неспокою і перешкодити його нормальній праці та відпочинку, умисно, в усній формі неодноразово висловив в адресу потерпілого ОСОБА_5 звернені до нього погрози вбивством через дружину ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Окрім цього, 16 листопада 2019 року, близько 04 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, тримаючи в руках дерев`яну палицю, перебуваючи на вулиці перед подвір`ям дворогосподарства АДРЕСА_1 , з мотивів релігійної нетерпимості до діяльності релігійних об`єднань та їх представників, що виражалася у невдоволенні щодо оцінки діяльності служителя церкви, а саме Української православної церкви Московського Патріархату та набула характеру ненависті до настоятеля Свято-Іллінського храму села Росішка, рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_5 , з метою викликати у потерпілого почуття тривоги та неспокою і перешкодити його нормальній праці та відпочинку, умисно, в усній формі висловив безпосередньо потерпілому ОСОБА_5 звернені до нього погрози вбивством. При цьому дії вчинені ОСОБА_4 давали потерпілому ОСОБА_5 підстави побоюватися їх здійснення, оскільки поведінка ОСОБА_4 з урахуванням обізнаності потерпілого ОСОБА_5 про наявність судимостей у ОСОБА_4 об`єктивно свідчили про реальність погроз.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.129 КК України, повністю визнав та ствердив, що проживає в с. Росішка, Рахівського району Закарпатської області, неподалік від священника Української Православної Церкви (УПЦ МП) ОСОБА_5 . У середині листопада 2019 року, перебуваючи в с. Росішка, Рахівського району Закарпатської області, на території дворогосподарства №161, з мотивів релігійної нетерпимості до діяльності релігійних об`єднань та їх представників, умисно, в усній формі неодноразово висловив в адресу потерпілого ОСОБА_5 звернені до нього погрози вбивством. У вчиненому щиро розкаюється, подібного обіцяє не допускати, просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в ході судового розгляду визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.129 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд, за згодою учасників судового розгляду, змінив порядок дослідження доказів, учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти подальшого розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.129 КК України, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, вчинене з мотивів релігійної нетерпимості.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до висновку Рахівського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 06.03.2020 виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.129 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, органом досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався. Клопотань про обрання такого в ході судового розгляду не було заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст.129 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1