Справа № 520/561/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000120 від 24.02.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що кримінальне провадження №0000120 від 24.02.2016 року було виділено з кримінального провадження №0000510 від 05.12.2014 року, в рамках якого був накладений арешт, та яке на даний час направлено до суду з обвинувальним актом. Квартира АДРЕСА_2 не увійшла до числа об`єктів нерухомості, які були направлені до суду з обвинувальним актом в рамках кримінального провадження №0000510 від 05.12.2014 року, як об`єкт злочинного посягання, що свідчить про відсутність доказів щодо квартири АДРЕСА_2 як об`єкту злочину. Більш того, квартира не визнана постановою слідчого речовим доказом у кримінальному провадженні, ОСОБА_3 жодного разу не був допитаний в рамках кримінального провадження, йому не повідомлено про підозру.

Від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання без участі заявника та його представника.

Від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 надійшла заява, відповідно до якої, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання та розглядати клопотання без його участі.

Дослідивши вказане клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2016 року, слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вказане майно є предметом вчинення злочину.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Слідчий суддя враховує, що відповідно до долученого до матеріалів клопотання листа від 21.08.2020 року, матеріали кримінального провадження №0000510 від 05.12.2014 року, в рамках яких був накладений арешт, направлені до суду, проте квартира АДРЕСА_2 не увійшла до об`єктів нерухомості, як об`єкт злочинного посягання, зазначених в обвинувальному акті, тому на даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000120 від 24.02.2016 року, в якому квартира є об`єктом злочину.

Разом з тим, оскільки квартира належить ОСОБА_3 , який на даний час має невизначений процесуальний статус в рамках кримінального провадження, враховуючи те, що з моменту накладення арешту на майно пройшло вже більше чотирьох років, у зв`язку з чим, на думку слідчого судді на даний час відпала потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Слідчий суддя також зазначає, що стороною обвинувачення також не було надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, враховуючи, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту на майно, тому слідчий суддя приходить до переконання, що накладений ухвалою слідчого судді 29.04.2016 року арешт майна підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

КлопотанняОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000120 від 24.02.2016 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1