ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1780/20 Номер провадження 11-кп/814/1056/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника колонії ОСОБА_9
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава заяву засудженої ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , судимої:
засудженої:
-05.07.2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 21.03.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 389 ч. 2, 71, 72 ч. 1 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.
-28.09.2017 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано у строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 30.11.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що з врахуванням характеризуючих засудженої ОСОБА_10 даних, не вбачається, що остання досягла ступеню виправлення за якого до неї може бути застосовано умовно дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою вирішити питання щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

При цьому вказує, що за час відбування покарання позитивно себе зарекомендувала, працевлаштована, має 3 заохочення, стягнень до неї не застосовано. Крім того, вказує що дотримується встановлених правил розпорядку та поведінки і вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; представника колонії, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження про умовно-дострокове звільнення та доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджена вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.07.2016 за ст. 307 ч. 2 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.03.2017 за ст. 389 ч. 2, 71, 72 ч. 1 КК України на 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області 28.09.2017 на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано у строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 30.11.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі..
Початок строку покарання 30 листопада 2016 року. Кінець строку покарання 08 червня 2022 року.
Таким чином, на момент звернення до суду із клопотанням про умовно дострокове звільнення засуджена відбула 1/2 призначеного судом покарання та підпадає під дію ст. 81 КК України.
Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, за час перебування в установах виконання покарань засуджена стягнень не має, та має 3 заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці. Однак заохочення до ОСОБА_7 не було застосовано протягом усього часу відбування покарання, а з моменту прибуття до державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» з 13 січня 2017 року застосовано лише починаючи з 01.04.2019, тобто більш ніж через два роки з моменту прибуття.
Із матеріалів особової справи засудженого також вбачається, що з 03.12.2016 засуджена ОСОБА_7 перебувала в слідчому ізоляторі м. Запоріжжя. Під час тримання в слідчому ізоляторі не допускала порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня, характеризувалась посередньо. Стягнення та заохочення не застосовувалися. До роботи не залучалась.
Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи засуджена неодноразово судима, до неї неодноразово застосовувався іспитовий строк, та звільнялась умовно-достроково з невідбутою частиною покарання, проте вона належних висновків не зробила і вчинила новий злочин.
Згідно характеристик засудженої від 20.06.2020 та 27.07.2020 вбачається, що рішенням комісії державної установи ««Надержинщинська виправна колонія (№65)» засуджена за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 за час відбування покарання не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, з врахуванням того, що остання має лише три заохочення, які застосовані починаючи з 01.04.2019, а не за весь час відбування покарання.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів, вважає рішення місцевого суду про відмову у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим, оскільки аналіз поведінки засудженої, який відображений в матеріалах справи, заохочення, яке хоча і є у останньої, але на даний час не дає підстав вважати, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407 КПК України колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року щодо неї без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4