Справа № 567/352/20
У Х В А Л А

10.09.2020м. Острог

Слідчий суддя

Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

інспектора СД Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3

представника володільця майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання представника володільця арештованого майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000125

встановив:

представник володільця арештованого майна ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 27.03.2020, на автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що на даний час потреба в застосуванні арешту майна - автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , відпала, оскільки з даним транспортним засобом проведені всі необхідні слідчі дії, в тому числі огляд транспортного засобу. Окрім того вказує, що по даному кримінальному провадженню із арештованим автомобілем тривалий час не проводяться будь-які інші слідчі дії, що свідчить про їх вичерпність та достатність для повноти та всебічності проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Також вказує, що у даному кримінальному провадженні на даний час підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, ні ОСОБА_5 , ні будь-яким іншим особам не пред`явлена.
Крім того зазначає, що орган досудового розслідування не може забезпечити схоронність транспортного засобу, оскільки вищевказаний автомобіль, що знаходиться на штраф-майданчику Острозького ВП ГУНП в Рівненській області під впливом природних умов піддається корозії та атмосферному впливу у зв`язку з чим, вважає подальше його зберігання там недоцільним.
У зв`язку з викладеними обставинами, вважає, що на сьогоднішній день відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, а тому просить скасувати арешт на транспортний засіб «Opel Vectra», номер кузова НОМЕР_2 , який було накладено ухвалою слідчого судді від 27.03.2020 та повернути вказаний автомобіль законному володільцю ОСОБА_5 без скасування арешту державного реєстраційного номера.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 клопотання підтримав, з підстав зазначених в клопотанні та просив його задоволити в повному обсязі.

Інспектор СД Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що слідчим відділом Острозького ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000125 за фактом підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Opel Vectra», номер кузова НОМЕР_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Вказує, що даний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, та підстави з яких було накладено арешт не відпали, оскільки досудове розслідування кримінального провадження не завершено та на даний час не з`ясовано всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що Острозьким ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000125 від 26.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді від 27.03.2020 накладено арешт на автомобіль марки «Opel Vectra», номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , у виді тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя дійшов до висновку, що оскільки транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, сам по собі та в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі шляхом проведення експертиз, та даний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію відповідає критеріям ст.98, 167 КПК України, тому наявні достатні підстави для накладення арешту на даний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

Одночасно, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час досудове розслідування не завершено та проводяться необхідні слідчі дії.

Окрім того на даний час не встановлено всіх обставин та підстав набуття ОСОБА_5 права на арештований автомобіль, не проведено допиту попереднього власника автомобіля.

Також досудовим розслідуванням не з`ясовано правових підстав знаходження даного автомобіля на митній території України.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 27.03.2020 відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано. На даний час по вказаному провадженню проводяться необхідні слідчі дії, досудове розслідування не завершено, підстав, визначених ст.174 КПК України для скасування арешту заявником не наведено, тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Водночас слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського Суду (у справах «Бакланов проти Російської Федерації», «Фрізен проти Російської Федерації»), судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів, що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки вилучене майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та в межах даного провадження не проведенні усі необхідні слідчі дії.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що розумність й співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, а також, що заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

в задоволенні клопотання представника володільця арештованого майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту автомобіля марки «Opel Vectra», номер кузова НОМЕР_2 у кримінальному провадженні №0000125, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено.

Слідчий суддяОСОБА_1