КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4153/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 369/9004/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2020 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому, на думку прокурора, підозрюваний, перебуваючи на волі та усвідомлюючи відповідальність, яка передбачена за його вчинення, може переховуватися від органів досудового слідства.
Прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на його думку, слідчим суддею не взято до уваги, що серед доказів, якими обґрунтовується підозра, є показання свідків, місце проживання яких достеменно відомо підозрюваному, а тому, він матиме можливість незаконно впливати на останніх. Крім того, ОСОБА_8 не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, а тому, жоден інший, більш м`який запобіжний захід, окрім виключно тримання під вартою, не здатен запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Зокрема, органом досудового розслідування зазначено, що 12.07.2020 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебуваючи в громадському місці - поблизу будинку № 2 по вул. Дачній в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства із хуліганських спонукань, нехтуючи встановленими у суспільстві нормами моралі в частині спокійного відпочинку громадян в нічний час, демонструючи байдуже ставлення до дотримання правил поведінки в громадському місці, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_16 та почали безпричинно чіплятися до нього та висловлюватися на його адресу нецензурними словами. Продовжуючи свої дії ОСОБА_13 , діючи умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_16 декілька ударів кулаками рук по голові та тулубу.
Після цього ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , підтримуючи дії ОСОБА_17 , будучи об`єднані єдиним спільним злочинним умислом, нанесли удари кулаками по голові та тулубу ОСОБА_16 .
В подальшому, ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, стали утримувати ОСОБА_16 за руки, в той час як ОСОБА_12 за допомогою пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень предмета, який був заздалегідь принесений з собою з місця проживання, наніс ним умисно декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_16 .
Свої хуліганські дії ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зухвало продовжували протягом тривалого часу і припинили лише після втручання сторонніх осіб.
Внаслідок протиправних дій вищевказаних осіб ОСОБА_16 впав на землю, втративши свідомість.
17.07.2020 року слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в у хуліганстві, вчиненому групою осіб, тобто грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
22.07.2020 року старший слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням передбачених ст. 194 КПК України обов`язків зможе повною мірою забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України. Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Під час розгляду зазначеного клопотання,слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Також, є обґрунтованим висновок слідчого судді про доведеність обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України і не доведеність того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вказаним у клопотанні.
При цьому, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_8 під вартою немає, оскільки у матеріалах клопотання слідчого не містяться вагомі фактичні дані в обґрунтування підозри, які б свідчили про необхідність застосування виключного запобіжного заходу.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду повинен був з`ясувати чи тримання ОСОБА_19 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би йому належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
З урахуванням вказаного, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому, на думку колегії суддів апеляційного суду вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано поклав на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
За таких обставин, колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_8 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Не доведено даних обставин прокурором також під час апеляційного розгляду.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_8 саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За наведених обставин, а також матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе повною мірою гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор відносно того, що застосований слідчим суддею щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та щодо не обґрунтування слідчим суддею у оскаржуваній ухвалі мотивів щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді особистого зобов`язання, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим вказана апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4