Справа № 216/4213/20
Провадження № 1-кп/216/842/20

ВИРОК
іменем України
11 листопада 2020 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Бутове, Старобільського району, Луганської області, громадянин України, розлучений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, освіта професійно-технічна, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , -
який обвинувачується у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, -
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 416 від 26.12.2019 року, солдата ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 26.12.2019 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
З 26.12.2019 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження служби повинен був дотримуватись вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту.
Однак в порушення вимого Статутів Збройних Сил України, військової присяги солдат ОСОБА_3 , 07.05.2020 року близько 17-00 год. перебуваючи у строю на четвертому поверсі казарми № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , був повідомлений тимчасово виконуючим обов`язки головного старшини сержантом ОСОБА_6 , про наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 (по стройовій частині) №128-НР від 07.05.2020 року про визначення складу добового наряду на 08.05.2020 року, у якому зазначено, що оператор протитанкового відділення протитанкового взводу механізованого батальйону, солдат ОСОБА_3 призначається у добовий наряд на 08.05.2020 року днювальним механізованого батальйону. Діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення статутних вимог, відмовитися виконувати цей наказ начальника.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_8 , 07.05.2020 року приблизно о 17-00 год. відкрито, у присутності свого безпосереднього начальника старшого лейтенанта ОСОБА_9 , тимчасово виконуючого обов`язків головного старшини сержанта ОСОБА_10 , та військовослужбовця механізованого батальйону солдата ОСОБА_11 , безпідставно відмовився виконувати наказ командира військової частини № НОМЕР_4 від 07.05.2020 року, хоча об`єктивно міг і повинен був це зробити, внаслідок чого не заступив на добовий наряд днювальним по механізованому батальйону.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 402 КК України, - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
22.07.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений засвідчив, що у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, а саме непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 402 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно зі статтями 468 - 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, які також визначені угодою про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України судом перевірено угоду на відповідність вимогам Закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає покарання, узгоджене сторонами.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які просять затвердити подану в суд угоду про визнання винуватості, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін при укладенні угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, так як її умови, форма та зміст не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства, не посягають на інтереси суспільства, не порушують прав інших осіб, свобод та інтересів, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, встановленим законом, відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника.
Враховуючи вище викладене, а також те, що при затвердженні угоди враховано наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Відсутність обставини, які обтяжують покарання. Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд дійшов висновку про наявність належних правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судові витрати, які підлягають до стягнення в кримінальному провадженні, відсутні.
Керуючись ст. ст.75, ч. 3 ст. 402 КК України, ст. ст. 373, 374, 468-475, 532 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , не обирався.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченимю в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений :

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1