Справа № 243/4264/20
Провадження №1-кп/243/653/2020
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
27 липня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000416 від 03 березня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Карлівського району Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходив військову службу в посаді механіка-водія 2-го десантно-штурмового взводу 2-ї десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-29 січня 2020 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 1 до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ухвали Карлівського районного суду Полтавської області від 01 липня 2020 року замінено покарання у виді штрафу на громадські роботи строком на 50 годин, покарання не відбуте,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установі організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VІІ, в Україні з 18.03.2014 розпочався особливий період, який діє по даний час.
12.03.2015 наказом командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) № 29 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира міномета мінометного взводу 2-ї десантно-штурмової роти.
11.06.2015 наказом командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) №112 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія 2-го десантно-штурмового взводу 2-ї десантно-штурмової роти.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) від 20.06.2016 ОСОБА_4 прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 .
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, молодший сержант ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставши.
04.04.2016 молодший сержант ОСОБА_4 , будучи невдоволеним умовами проходження військової служби, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та здійснив самовільне залишення військової частини без поважних причин.
Так, 04.04.2016 о 08:00, на ранковому шикуванні під час перевірки наявності особового складу на території військової частини НОМЕР_2 (А 1493) АДРЕСА_2 було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_4 .
В період з 04.04.2016 по 29.04.2020 молодший сержант ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання (Полтавська область, Карлівський район, с. Іванівка) де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.
В подальшому, молодший сержант ОСОБА_4 29.04.2020 був виявлений за місцем свого проживання, м. Карлівка Полтавської області.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване йому діяння. У вчиненому щиро розкаюється.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи сукупність наведених і оцінених судом доказів, суд зазначає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України - як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 складеної Слов`янським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробацїї вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку Слов`янськиго МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області виконання покарання можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є його з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та відомості про особу обвинуваченої (характеризується за місцем проходження служби посередньо, відповідно до медичної характеристики ОСОБА_4 у вживанні наркотичних речовин та алкоголю під час несення служби помічений не був, провину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наведені обставини справи, суд приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, проте без відбування призначеного покарання, з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Суд переконаний, що це буде справедливим, необхіднім і достатнім для його виправлення і перевиховання а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про призначення остаточного покарання, суд виходить з того, що 29 січня 2020 року ОСОБА_4 за вироком Карлівського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України засуджений до покарання у вигляді штрафу, за вчинення правопорушення від 25 жовтня 2019 року. Вирок набув законної сили 02 березня 2020 року.

На підставі ухвали Карлівського районного суду Полтавської області від 01 липня 2020 року ОСОБА_4 замінено покарання у виді штрафу на громадські роботи строком на 50 годин.

За таких обставин, події кримінального правопорушення від 04 квітня 2016 по 29 квітня 2020 року, що є предметом розгляду цієї справи, вчиненні до ухвалення вироку суду від 29 січня 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд, відповідно до ч. 4 ст. 70,72 КК України, визначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком суду від 29 січня 2020 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Речових доказів у справі немає.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальних витрат в кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час судового розгляду не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 29 січня 2020 року, де відповідно до ст. 72 КК України 1 (одному) дню позбавленню волі відповідає 8 (вісім) годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення, і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

? не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1