Суддя ОСОБА_1 .
Провадження № 1-кп/644/86/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченої- ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000030 від 14.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за № 0000030 від 14.04.2014 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч.1 ст. 258-3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, оскільки на цей час будь-якої міри запобіжного заходу стосовно обвинуваченої судом не обрано.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та в подальшому при продовженні ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а потім і домашнього арешту не лише не змінилися, а навпаки посилилися. Обґрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України була досліджена під час обрання запобіжного заходу, що визначено в ухвалі Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.07.2014 року та, в подальшому в ухвалах суду під час вирішення питання про його продовження та підтверджується показаннями свідків, протоколами слідчих дій, письмовими, аудіо та відео доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Актуальність та великий суспільний резонанс вчинених ОСОБА_6 злочинів, незважаючи на тривалий час розгляду справи у суді, не втрачений до цього часу. Отже обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки останньої, об`єктивного розгляду кримінального провадження, дотримання розумних строків.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, судове слідство на цей час не розпочато, не допитані свідки у справі, проте ОСОБА_6 намагалася вплинути на них з метою відмови від раніше наданих показань. Крім того, обвинувачена постійного місця проживання у м. Харкові не має, зареєстрована в м. Слов`янську Донецької області де і проживала у період дії обраного відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Таким чином, вказане свідчить, що у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, остання може продовжити незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, що відноситься до ризиків, передбачених п. п. 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Про відсутність належної процесуальної поведінки обвинуваченої та її намір до затягування судового розгляду справи, який триває майже 5 років, свідчать і факти використання ОСОБА_6 ситуації із тривалою тяжкою хворобою. Незважаючи на надання суду документів на підтвердження хвороби та лікування з жовтня 2018 року, неможливості у зв`язку із цим приймати участь у судових засіданнях, ОСОБА_6 у березні 2019 року приймала активну участь у публічних заходах під час проведення виборчої кампанії.

Судове рішення щодо обрання обвинуваченій запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. При цьому, на підтвердження обґрунтованості клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту прокурор просив долучити копію витягу з ЄРДР № 0000296 від 22.04.2019 року за заявою ОСОБА_7 , копію витягу з ЄРДР № 0001084 від 29.05.2020 року, копію витягу з офіційного сайту (порталу) Слов`янської міської ради від 11.12.2020 року та копію витягу з офіційного сайту (порталу) Слов`янської міської ради від 18.12.2020 року.
Проти закінчення підготовчого провадження та призначення обвинувального акту до судового розгляду у відкритому судовому засіданні не заперечував.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 вважав за можливе призначити обвинувальний акт по кримінальному провадженню до судового розгляду, проти застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечував виходячи із наступного. Зазначив, що за весь час перебування кримінального провадження в судах жодного порушення процесуальних обов`язків з боку ОСОБА_6 не було. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2019 року вважав клопотання сторони обвинувачення необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, бо до клопотання не додано жодного доказу, який би підтверджував заявлені прокурором ризики. Ризики повинні підтверджуватися доказами, оцінка ризиків не може бути абстрактною. Допитані свідки не змогли пояснити, чи взагалі це вони писали заяви в поліцію, та яким чином ОСОБА_6 впливає на них, а такий ризик як суспільний резонанс справи взагалі не міститься в діючому КПК України. Що стосується такого ризику як обґрунтована підозра, це входить до повноважень саме слідчого судді при обранні підозрюваному запобіжного заходу, наразі зовсім інша стадія процесу. Не можна брати до уваги такий зазначений ризик, як тяжкість покарання, бо це порушує презумпцію невинуватості обвинуваченої. Як і не зрозуміло, яким же чином ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти злочин, вона брала активну участь у передвиборчій кампанії, наразі обрана депутатом міської ради, працює. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини «Штепа проти України», яке захисник просив долучити до матеріалів кримінального провадження.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 щодо призначення обвинувальний акт по кримінальному провадженню до судового розгляду зазначив, що ухвалою суду від 23.10.2019 року ця стадія КПК України вже завершена, справу було призначено до судового розгляду. Таким чином, наразі відсутня можливість розглядати заявлене стороною обвинувачення клопотання. Так, ОСОБА_6 перебувала під вартою з 2014 по 2017 рік, потім до неї був застосований цілодобовий домашній арешт, який прирівнюється до тримання під вартою. ОСОБА_6 сумлінно виконує всі процесуальні обов`язки. які на неї покладені, як на обвинувачену. Жодного разу не було зафіксовано порушення будь-яких запобіжних заходів. А наявність в матеріалах справи рішення ЄСПЛ спростовує посилання прокурора на такий ризик, як обґрунтована підозра. Допитана в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що з вересня 2017 року по теперішній час, ні на її адресу, ні на адресу її чоловіка жодних погроз з боку ОСОБА_6 не надходило. Кримінальне провадження, яке було розпочато на підставі заяви ОСОБА_7 наразі закрито, тому розглядати надані прокурором витяги з ЄРДР на підтвердження вказаних ним ризиків не можливо. ОСОБА_6 має позитивні характеристики, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні стосунки з родиною, працювала з 2010 по 2014 роки мером м. Слов`янська. Відповідно до характеристики на ув`язнену, ОСОБА_6 конфліктів не мала, в бесідах тактовна, ніколи не затримувалася працівниками правоохоронних органів. Таким чином, прокурором жодного доказу, які свідчили про наявність ризиків, не надано, просить відмовити в обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 так як на даний час суд не має можливості розглядати таке клопотання.
Обвинувачена ОСОБА_6 погодилася з позицією своїх адвокатів, просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, або застосувати особисте зобов`язання. Зазначила, що вона не має мети переховуватися від суду, ніколи не впливала та не має наміру впливати на свідків або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наразі вона працює, є депутатом та керівником фракції, їй потрібно заробляти на життя. Вона постійно мешкає в м. Слов`янську, має низку тяжких захворювань.
Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення, на підтвердження вказаних ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Інших клопотань від сторін не надійшло.
Перевіривши кримінальне провадження, вислухавши думку сторін, заслухавши свідків, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 23.10.2019 року було задоволено клопотання сторони обвинувачення про підсудність обвинувального акту Орджонікідзевському районному суду м. Харкова.

На даний час, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали закінчити підготовче провадження та призначити розгляд кримінального провадження до судового розгляду, не вбачається, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 у відкрите судове засідання.

Судове засідання слід проводити відкрито, обмежень щодо цього, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні. Клопотань про закрите судове засідання від сторін не надходило.

Що стосується клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбачених вказаною статтею.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Так, ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Харкова від 20.09.2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 було змінено на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контроля.

Дія запобіжного заходу стосовно обвинуваченої закінчилася, на цей час будь-якої міри запобіжного заходу не обрано.

Судом встановлено, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами. Також в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена має реєстрацію в м. Слов`янську Донецької області, де проживає разом із родиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, певні захворювання, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Допитані під час підготовчого судового засідання свідок ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що неодноразово в їх бік приходили погрози, які вони сприймали як реальні. Ці погрози, на їх думку, надходили від ОСОБА_6 , так як вони є свідками по кримінальному провадженню відносно неї. З приводу погроз відносно ОСОБА_7 , останнім подавалася заява до органів поліції.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з квітня 2019 року і по теперішній час погроз на його адресу з боку ОСОБА_6 не надходило. Крім того, ОСОБА_9 пояснив, що на його адресу погрози припинилися у 2018 році. Свідок ОСОБА_10 пояснив, що погрози на його адресу надходили в 2017 році, в зв`язку із чим він був змушений звернутися з відповідними заявами про застосування заходів безпеки.

При цьому, жоден зі свідків сторони обвинувачення, які були допитані в підготовчому судовому засіданні, не підтвердили факту впливу на них з боку ОСОБА_6 особисто, саме з метою відмови від раніше наданих показань. Натомість свідок ОСОБА_8 зазначила, що з вересня 2017 року по теперішній час, ні на її адресу, ні на адресу її сім`ї, жодних погроз з боку ОСОБА_6 не надходило.
Свідок ОСОБА_11 , яка є невісткою обвинуваченої ОСОБА_6 пояснила, що вона була свідком розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в квітні 2019 року, при цьому ніяких погроз ОСОБА_6 не висловлювала в бік ОСОБА_7 , на його запитання чому вона не вітається з ним, ОСОБА_6 відповіла, що не бажає, продовження спілкування між ними не було. Так само, і свідок ОСОБА_12 пояснив що він також був присутній при розмові ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ніяких погроз він не чув, ОСОБА_6 лише відповіла ОСОБА_7 , що кожен відповість в суді за те, що заслуговує, потім вони сіли в машину та поїхали.
Крім того, згідно витягу з ЄРДР № 0000296 від 22.04.2019 року за заявою ОСОБА_7 були внесені відомості за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України щодо погроз до заявника, який є свідком у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 , та згідно витягу ЄРДР № 0001084 від 29.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді були внесені відомості за заявою ОСОБА_7 .
На підтвердження тиску з боку ОСОБА_6 на свідка ОСОБА_7 стороною обвинувачення були надані вказані витяги, проте, як вбачається з листа Слідчим відділом СБУ проводилося розслідування кримінального провадження №0000296 від 22.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України. 27.09.2019 року слідчим за результатом проведення досудового розслідування кримінального провадження прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а інформація, яка надана прокурором, не містить даних про скасування закритого кримінального провадження.
При цьому, як вбачається із наданих суду витягів, ОСОБА_6 не має ніякого процесуального статусу по вказаним кримінальним провадженням. Тому суд не приймає як докази витяги, що подані з боку прокурора, спрямовані на підтвердження ризику впливу на свідків, допитаних в судовому засіданні, та скоєння іншого кримінального правопорушення обвинуваченою.
Судом не приймаються в якості доказів, на підтвердження ухилення обвинуваченої від участі в судових засіданнях, витяги з офіційного сайту (порталу) Слов`янської міської ради від 11.12.2020 року та від 18.12.2020 року. З наданих витягів взагалі не можливо встановити, що само обвинувачена зображена на них та приймає участь в засіданні Слов`янської міської ради 11.12.2020 року та 18.12.2020 року, тим самим ухиляючись від явки до суду.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Бойченко проти Молдови" від 11 липня 2006 року, одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічна правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у справах "Ранінен проти Фінляндії" від 16 грудня 1997 року, "Александр Макаров проти Росії" від 12 березня 2009 року. У цих рішеннях Суд зауважив, що інформація, надана органом розслідування щодо можливості перешкоджати провадженню, переховуватися від правосуддя, не підкріплювалася жодним доказом.
Тяжкість же вчиненого кримінального правопорушення не є достатнім для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що зазначив Європейський Суд у справі "Мамедова проти Росії" від 01 червня 2006 року. Зокрема, у цій справі Суд відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності обрання запобіжного заходу обвинуваченій, суд враховує тяжкість та обставини злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , суворість покарання, яке може бути призначено у разі доведення її винуватості у вчиненні злочинів, а тому суд, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої, вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачена після спливу строку застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з`являлася до кожного судового засідання для розгляду кримінального провадження за її обвинуваченням, за винятком хвороби. Також суд наголошує, що прокурором не доведено необхідність застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки докази на підтвердження того, що ОСОБА_6 будь-яким чином порушувала умови та порядок раніше обраного відносно неї під час судового розгляду запобіжного заходу суду не надані, в матеріалах справи на даний час такі докази також відсутні.

Суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, яка має родину, постійне місце проживання в м. Слов`янську, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше. Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків та зниження ризику переховування від суду.

Суд також враховує вік обвинуваченої, її стан здоров`я, яка хворіє на сахарний діабет, перенесла оперативне втручання з приводу встановлення кардіостимулятора та потребу подальшого лікування. Наразі ОСОБА_6 обрана депутатом місцевої ради від Слов`янської міської організації Політичної партії «Партія миру та розвитку», працює на підприємстві ПП «Ремстрой» заступником директора, має ряд захворювань, а тому суд вважає можливим частково задовольнити клопотання прокурора про обрання цілодобового домашнього арешту та обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який полягає в забороні обвинуваченій в період часу з 22 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Суд враховує, що такий період часу є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні.

Визначаючи певний період відбуття домашнього арешту, суд виходив з того, що обвинувачена буде мати час як для відвідування роботи, а в разі потреби лікарні, так і своєчасно прибувати в судове засідання до м. Харкова.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому, всі вище викладені обґрунтування щодо доцільності обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, виключає можливість обрання відносно останньої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ст. ст. 27, 176, 177, 181, 194, 314, КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
Закінчити підготовче провадження та призначити розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на 10-30 годину 28 січня 2021 року.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 19 березня 2021 року та зобов`язати ОСОБА_6 в період часу з 22 год 00 хв. до 05 год 00 год наступного дня не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, невідкладно повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 надіслати до Слов`янського ВП ГУНП України в Донецькій області для виконання, про виконання ухвали суду повідомити прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.
В іншій частині клопотання прокурора- відмовити.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали проголошений 22.01.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1