Справа № 192/1535/20
Провадження № 1-в/192/502/20
Ухвала
Іменем України

"09" жовтня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області клопотання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відносно засудженого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, про звільнення від покарання або пом`якшення покарання,

Початок строку: 06.05.2019 року

Кінець строку: 06.07.2023 року

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання або пом`якшення покарання в порядку передбаченого ст. 74 КК України відносно засудженого.

В судове засідання представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засуджений не з`явились, повідомлені про місце та час розгляду клопотання належним чином, згідно поданих заяв просять розглядати клопотання у їх відсутність (а.с. 15, 16).

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Враховуючи, положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, у відповідність до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає, що в задоволені клопотання слід відмовити з таких підстав.

Згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року, ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому при визначені остаточного покарання судом: за сукупністю кримінальних правопорушень за ст. 70 КК України, покарання за ч. 1 ст. 309 повністю було складено з покаранням за ч. 3 ст. 185 КК України, а після цього за сукупністю вироків до покарання за цим вироком приєднано покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року (а.с. 6).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, згідно з яким було внесені зміни до КК України, якими було пом`якшено покарання за певні кримінальні правопорушення та декриміналізовано певні кримінальні правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.

Оскільки призначене засудженому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону № 2617-VIII, тому суд вважає, що призначене покарання може бути пом`якшено до 5 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У зв`язку з тим, що у разі здійснення перерахунку строку покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, що діє на час розгляду клопотання, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, становище засудженого погіршиться оскільки, покарання буде становити 2 роки 6 місяців позбавлення волі, тому суд не має права допустити погіршення становища засудженого порівняно з призначеним йому покаранням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» є неправомірним і тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ч.ч. 2, 3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст. 5, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відносно засудженого ОСОБА_3 про звільнення від покарання або пом`якшення покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1