У Х В А Л А
про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості
та продовження судового провадження у загальному порядку

01 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглядаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 26.06.2020, який надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого директором ТОВ «НЛС Ко», неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2020 року заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у період часу з весни 2020 року, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, по 26 червня 2020 року умисно, незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , займався вирощуванням рослин коноплі з метою доведення їх до достигання. В подальшому, в період часу з 20 год. 18 хв. 26 червня 2020 року до 02 год. 10 хв. 27 червня 2020 року, в ході проведення невідкладного обшуку за вказаною вище адресою, на території домоволодіння, а саме: у теплиці та на присадибній ділянці, в присутності понятих, було виявлено та вилучено 93 рослини з окремим коренем кожна, які відповідно до висновків експертів № 2/1337 від 10.07.2020, № 2/1339 від 13.07.2020, № 2/1342 від 07.07.2020, є рослинами виду коноплі (СаnnabisL), що містять психотропну речовину, які ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу посіяв та вирощував.

Указані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 310 КК України як незаконне вирощування конопель в кількості п`ятдесят і більше рослин.

Він же, перебуваючи в невстановленому в ході слідства час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом незаконно придбав та переніс до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наркотичні засоби та психотропні речовини амфетамін, який в подальшому незаконно зберігав в приміщенні будинку за місцем свого проживання. В подальшому, в період часу з 20 год. 18 хв. 26 червня 2020 року до 02 год. 10 хв. 27 червня 2020 року, в ході проведення невідкладного обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , тобто буд. АДРЕСА_2 , в результаті якого виявлено та вилучено наступні предмети та речовини: в приміщенні теплиці, на земній поверхні, 22 сухі рослини, верхівкові частини з листям яких згідно висновку експерта № 2/1338 від 14.07.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса якого становить 297,96 грама; в приміщенні будинку, на другому поверсі, речовину рослинного походження, верхівкові частини з листям якої згідно висновку експерта № 2/1340 від 13.07.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса якого становить 47,95 грама; пластиковий предмет з нашаруванням темного кольору, на внутрішній поверхні якого згідно висновку експерта № 2/1443 від 16.07.2020 виявлено нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,185 грама; банку з насінням, яке згідно висновку експерта № 2/1446 від 15.07.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого становить 8,36 грама; електронні ваги, на поверхні яких згідно висновку експерта № 2/1445 від 17.07.2020 виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса амфетаміну в змивах становить 0,0009 грама, окрім цього, в змивах з електронних вагів виявлено психотропну речовину, обіг якої заборонено - тетрагідроканабінол, маса якого в змивах становить 0,00004 грама; дзеркало з нашаруванням речовини, яка згідно висновку експерта № 2/1444 від 16.07.2020 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого становить 0,0166 грама; п`ять поліетиленових пакетів та один фольговий згорток з порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку експерта № 2/1341 від 13.07.2020 містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса якого становить 1,279 грама; речовину зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 2/1343 від 10.07.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 11,36 грама, які ОСОБА_5 придбав та без передбаченого законом дозволу зберігав без мети збуту.

Указані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Він же, перебуваючи в невстановленому в ході слідства час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, незаконно придбав та переніс до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вогнепальну зброю та боєприпаси, які в подальшому незаконно зберігав в приміщенні будинку. В подальшому, в період часу з 20 год. 18 хв. 26 червня 2020 року до 02 год. 10 хв. 27 червня 2020 року, в ході проведення невідкладного обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , тобто буд. АДРЕСА_2 , в результаті якою виявлено та вилучено наступні предмети: в приміщенні гаража предмет, зовні схожий на корпус гранати РГД-5, та предмет, зовні схожий на запал до бойової гранати типу УЗРГМ, які згідно висновку експерта № 5/82 від 22.07.2020 являються корпусом бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ, та в конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів та придатні для проведення вибуху; на другому поверсі в приміщенні будинку вилучено предмет, зовні схожий пістолет, який згідно висновку експерта № 1/1255 від 27.07.2020 являється гладкоствольною короткоствольною автоматичною вогнепальною зброєю - пістолетом «ZORAKI», моделі 914, промислового виробництва «АТАКarmsltd» Туреччина, в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисного елементу в каналі ствола, та придатний для здійснення стрільби патронами роздільного спорядження (куля, картеч та ін., діаметром до 6,5 мм), які ОСОБА_5 придбав та зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Указані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Даний обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 12 серпня 2020 року між прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 від 19 серпня 2020 року за цим провадженням було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначає, що при укладенні вищевказаної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить суд цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просять суд вказану угоду з прокурором затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 висловили думку про можливість продовження розгляду даного кримінального провадження у відсутності вказаної особи, оскільки обвинувачений забезпечений захисником, а тому його право на захист не порушено.

При цьому ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Розглядаючи в порядку пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, дослідивши її зміст та надані суду матеріали, врахувавши думку учасників угоди, суд вважає необхідним зазначити наступне:

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами (ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263 КК України) та кримінальним проступком (ч. 1 ст. 309 КК України).

Санкціями ч. 2 ст. 310 та ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України - штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

За приписами статті 468, частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За приписами статті 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Частиною сьомої статті 474 КПК України встановлено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Згідно з п.п. 1, 2 частини сьомої статті 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; та не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Оцінюючи зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 12 серпня 2020 року між прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000634, та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; не заперечувати в судовому провадженні визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд зауважує, що відповідно до вимог статті 472 КПК України, в угоді, серед іншого, повинно бути зазначено узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Зі змісту вищевказаної угоди вбачається, що «… сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 :

- за ч. 2 ст. 310 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України (чинною до 01.07.2020) у вигляді 1 року позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням».

Досліджуючи узгоджене сторонами покарання на предмет його законності, справедливості, відповідності меті покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також співмірності та індивідуалізації, зокрема, в контексті призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, суд вважає необхідним зазначити наступне:

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, згідно якого ст. 309 КК України викладена в новій редакції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За приписами ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 5 КК України, при розгляді даного кримінального провадження підлягає застосуванню редакція статті 309 КК України, що набрала чинності 01 липня 2020 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, якою було пом`якшено кримінальну відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_5 .

Так, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України (чинною на дату розгляду справи) передбачено покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; або виправних робіт на строк до двох років; або арешту на строк до шести місяців; або обмеження волі на строк до п`яти років.
Отже, узгоджене сторонами угоди покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність та не може бути визнане таким, що відповідає ст. ст. 50, 65 КПК України, і, відповідно, не може бути затверджене судом.
Сумнівним також є наведене у ній твердження про те, що: «підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди». Таке формулювання викликає певні зауваження, оскільки зі змісту закону не випливає будь-яких зобов`язань іншої сторони (тобто прокурора), які б виконувалися під умовою дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов укладеної угоди.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим не відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, відповідно до положень частини сьомої статті 474 КПК України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для затвердження даної угоди.

Приймаючи рішення про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної під час досудового розслідування, зважаючи на те, що, в силу вимог ст. 283 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом є однією з форм закінчення досудового розслідування, а з матеріалів кримінального провадження не вбачається необхідності у його продовженні, суд дійшов висновку про можливість продовження судового провадження у загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 - 315, 369, 372, 392, 472, 474 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 12 серпня 2020 року між прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000634, та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, - відмовити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Продовжити підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000634 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, у загальному порядку.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1