Справа №477/1728/20
Провадження №1-в/477/103/20
УХВАЛА

29 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про приведення вироку у відповідність до вимог закону в зв`язку з набранням чинності закону, який пом`якшує покарання, відносно засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Первомайське Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 06 квітня 2020 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років без конфіскації майна, за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, за ч.2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3(три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2020 року Вітовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області (далі - центр з питань пробації) звернувся до суду з поданням для вирішення питання про приведення вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що з 04.08.2020 року засуджений ОСОБА_3 перебуває на обліку в Вітовському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївської області.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, відповідно до якого кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України віднесено до кримінальних проступків, за яке передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Отже, вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 74 КК України, підлягає пом`якшенню.

Представник центру з питань пробації у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву, в якій подання підтримала з підстав, викладених в ньому.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати подання за його відсутності та не заперечував щодо його задоволення.
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розгляду подання у його відсутність.

Згідно абзацу 2 частини четвертої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи, що порушене в поданні питання поліпшує становище засудженого, суд доходить висновку про можливість розгляду подання у відсутність сторін кримінального провадження.

Дослідивши матеріали подання та долучених до подання матеріалів, суд доходить наступного висновку.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років без конфіскації майна, за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, за ч.2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3(три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Засуджений ОСОБА_3 перебуває на обліку в Вітовському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївської області з 04.08.2020 року.

На час ухвалення вироку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, передбачалось покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, згідно якого були внесенні зміни до КК України, у тому числі до ч. 1 ст. 185 КК України, з якої виключено такий вид покарання, як позбавлення волі.

Таким чином, кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не скасована, проте покарання за вказане діяння пом`якшено.

Після набрання вищевказаним законом чинності, санкцію ч. 1 ст. 185 КК України змінено та визначено, що за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості.

Згідно ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Порядок вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до кримінального законодавства у разі усунення кримінальної караності діяння чи пом`якшення покарання визначений в ст. 74 КК України.

Так, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього кодексу, має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання та пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 КК України (усунення карності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, які передбачені п. 13 ч. 1 статті 537 КК України.

Судом установлено, що починаючи з 01 липня 2020 року санкцією ч 1 ст. 185 КК України не передбачено такого виду покарання, як позбавлення волі, яке було призначене ОСОБА_3 вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року.

Таким чином, підлягають застосуванню положення ст. 5 КК України про зворотну дію в часі закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначене засудженому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі підлягає пом`якшенню до покарання у виді обмеження волі, у співвідношенні один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, як це передбачено ч. 1ст. 72 КК України.

Разом з цим, такий підхід пом`якшення покарання, що визначений ч. 1ст. 72 КК України, у даному випадку погіршить становище особи, що порушуватиме принцип дії кримінального закону в часі, який передбачений статтями 4, 5 КК України.

Таким чином, вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року щодо ОСОБА_3 необхідно привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, пом`якшивши засудженому ОСОБА_3 невідбуте покарання, призначене даним вироком за ч. 1 ст. 185 КК України з розрахунку один день позбавлення волі дорівнює одному дню обмеження волі.

Відповідно до ст. 70 КК при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.
Керуючись статтями 5, 72, 74 КК України, статтями 369-372, 537-539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області задовольнити.
Привести вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, пом`якшивши засудженому ОСОБА_3 невідбуте покарання, призначене даним вироком за ч. 1 ст. 185 КК України.
Вважати ОСОБА_3 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185, ч.1, ст. 289, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289,ч.2 ст. 194 КК України ОСОБА_3 вважати засудженим за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Копію ухвали для виконання направити до Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1