ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/351/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваної ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено частково відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ковель, Волинської області, зареєстрованим місцем проживання якої є: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , громадянки України, не одруженої, не працює, з вищою освітою, утриманців не має, раніше судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 23 год. 59 хв. 03 січня 2021 року.

Ухвалою також визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 1 000 /однієї тисячі/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 102 000 /два мільйони сто дві тисячі/ грн. для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області /код отримувача/ код за ; Отримувач ТУ ДСА в Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку /IBAN/: UA0003454; призначення платежу - «застава за ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003043 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року»/.

У випадку внесення застави, визначено покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в орган досудового розслідування свої паспорти, та інші документи які надають право виїзду за межі території України; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено ОСОБА_7 те, що у випадку невиконання покладених на неї обов`язків, внесена сума застави буде звернута в дохід держави.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0003043 від 18 жовтня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

05 листопада 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05 листопада 2020 року їй повідомлено про підозру, складену 04 листопада 2020 року, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України та прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, а в матеріалах справи відсутні належні докази на її підтвердження.

Вважає, що судом не враховано важкий стан здоров`я підозрюваної, що потребує належного лікування, а в умовах слідчого ізолятора це неможливо.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжкими та тяжким злочинами.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати свідків, експертів у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 раніше судима, ніде не працює, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності вчиненому в участі у злочинній організації, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваної, її небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, що вказує про підвищену її суспільну небезпеку як особи, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні даних кримінальних правопорушень підозрюються ще й інші особи, а отже існує ризик їх вільного спілкування з підозрюваним, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також існує ризик незаконного впливу на свідків з боку підозрюваної.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Також, при оцінці висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що вони відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Разом з тим, твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваної та міцність його соціальних зв`язків - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив розмір застави, в межах передбачених ч.5 ст.182 КПК України, вірно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу підозрюваної, а тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для визначення застави в межах визначених судом.

Так, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 2 ст. 255 КК України, - в участі у злочинній організації, та ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману /шахрайстві/, вчиненому злочинною організацією, повторно у великих та особливо великих розмірах.

Пунктом 4 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підставі та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому числі у вчиненні злочину, вчиненого в участі у злочинній організації, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, слідчий суддя вправі був взагалі не визначати підозрюваній розмір застави.

Однак, в даному випадку слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування застави, проте визначив її відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі, що перевищує максимальну межу, передбачену п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

Враховуючи відомості щодо зазначених обставин, які встановлені в ході судового розгляду, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку розмір застави в межах, встановлених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатний забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а отже вірно визначив її у розмірі, який перевищує її максимальну межу, з чим погоджується колегія суддів.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Крім того, в ході апеляційного розгляду сторона захисту зазначила про поганий стан здоров`я підозрюваної та відсутність належного лікування.

Відповідно до ст.ст.3,49 Конституції України, ст.6 Основ законодавства про охорону здоров`я кожний громадянин України має право на охорону здоров`я. Відповідно до ст.ст.7,11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота.

У матеріалах справи відсутні докази про неможливість перебування ОСОБА_7 під вартою, а слідчий суддя при постановленні ухвали зобов`язав уповноважених осіб невідкладно забезпечити проведення підозрюваній медичного обстеження у лікаря ендокринолога.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді