ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/224/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/33/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.366-1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 03 березня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 3 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

Закриваючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020 статтю 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), у зв`язку з чим ця правова норма втратила чинність з дня ухвалення вказаного рішення Конституційним Судом України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає оскаржувану нею ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року такою, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок того, що судом було допущено неповноту судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що судом не було встановлено те, що вона вчинила інкримінований їй злочин, а також не було враховано, що вона не давала згоду на закриття кримінального провадження з цих підстав і прокурор не відмовився від підтримання щодо неї обвинувачення.

Звертає увагу, що Конституційним Судом було встановлено неконституційність статті 366-1 КК України з мотивів порушення принципу верховенства права, а тому врахування лише самого факту прийняття рішення Конституційним Судом України без врахування встановлених обставин невідповідності, не відповідає принципам повного та всебічного з`ясування обставин у кримінальному процесі.

На думку апелянта, прокурор у даному кримінальному провадженні, встановивши з рішення Конституційного Суду України № 13-р/2020 невідповідність норми ст.366-1 КК України принципам верховенства права, на виконання своїх обов`язків щодо забезпечення законності, в порядку ст.340 КПК України повинен був відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Просить скасувати ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року та направити матеріали провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; апелянта ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нову ухвалу, якою направити справу на новий судовий розгляд; прокурора, який вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і тому просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу та у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийняв рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 3 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

Так, згідно ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, однак статтею 284 КПК України не визначено як підстав, так й порядку закриття кримінального провадження внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України певного закону чи частини закону такими, що не відповідають Конституції України (тобто неконституційними).

Одночасно за статтею 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінально - процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, судом можуть застосовуватися загальні засади кримінального провадження.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ці норми кореспондуються із статтею 8 Конституції України, за якою в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

27 жовтня 2020 року рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 (справа №1-24/2020(393/201) статтю 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), і визначено, що вона втрачає чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно п.4 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинені особою.

Тобто, в даному випадку хоча і не відбулось скасування норми, яка передбачала кримінальну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , втратила чинність з 27 жовтня 2020 року внаслідок визнання її неконституційною за рішенням Конституційного Суду України.

Виходячи із системного аналізу положень законодавства, яким регламентовано підстави закриття кримінального провадження, слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади Верховною Радою України такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права.

Оскільки і в першому і в другому випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.

Відповідно до правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду у справі № 0306/7567/12 від 02 вересня 2020 року визнання правової норми неконституційною анулює підстави для формування висновків щодо її застосування, оскільки в такому випадку кримінально-правова норма втрачає законну силу, що є безумовною підставою для закриття кримінальної справи за відповідним обвинуваченням.

За наведених обставин, доводи апелянта про необхідність розгляду кримінального провадження по суті, з`ясування обставин інкримінованого кримінального правопорушення, встановлення наявності чи відсутності вини у порушенні приписів кримінально-правової норми, яка втратила свою законну силу, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Козівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року, якою закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 3 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року, якою закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 3 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.