Дата документу 30.09.2020 Справа № 331/3474/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3474/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1123/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого загально-середню освіту, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2020 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

18 вересня 2020 року о 15 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись навпроти буд. 155 по вул. Поштовій в м. Запоріжжі, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та застосував до нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ке виразилось в тому,що ОСОБА_8 взяв потерпілого лівою рукою за зап`ястя правої руки, після чого викрутив зап`ястя у внутрішню сторону, від чого потерпілий відчув фізичний біль. В цей час ОСОБА_8 , зрозумівши, що потерпілий втратив можливість чинити опір, відкрито вкрав з його правої руки майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме мобільний телефон «Samsung», модель GT-S5610, вартістю 300 гривень з сім картою «Водафон» № НОМЕР_1 , яка для потерпілої не представляє матеріальної шкоди.
Після чого, ОСОБА_8 з місця злочину зник разом з викраденим майном, тим самим набувши можливість їм розпоряджатись, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 300 гривень.
18.09.2020 року ОСОБА_8 безпосередньо після скоєння злочину, намагався втекти з викраденим майном, але був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

18 вересня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001412 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 5).

18 вересня 2020 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 29-32).

19 вересня 2020 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 35-36).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відсутність офіційного працевлаштування ОСОБА_8 та стабільного джерела доходів не вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також безпідставним є посилання слідчого судді на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_8 може впливати на потерпілого.
Крім того, відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_8 може продовжити злочинну діяльність та мати намір вчиняти інші правопорушення.
Судом першої інстанції не враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий та має стійкі соціальні зв`язки у м. Запоріжжі у вигляді родичів, з якими проживає разом та не обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги за відсутністю підозрюваного в судовому засіданні, з яким така позиція узгоджена.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 заперечувала, вказала, що крім ризиків, встановлених слідчим суддею, наявний ще і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на цей час орган досудового розслідування отримав відомості про те, що відносно ОСОБА_8 до місцевих судів, розташованих у Харківській області, надіслано 5 обвинувальних актів, відносно підозрюваного вже застосовувався в іншому кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні та офіційного працевлаштування, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
На думку колегії суддів, матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_8 , а також те, що він має реальну можливість вільної зміни свого місця перебування, підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на потерпілого, оскільки він в судовому засіданні допитаний не був, а підозрюваному може бути відома адреса його проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на потерпілого певний вплив з метою зміни ним показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт його допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки потерпілий повинен бути допитаний безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також колегія суддів враховує і надані в судовому засіданні прокурором відомості про те, що на цей час відносно ОСОБА_8 органами досудового розслідування направлено до судів 5 обвинувальних актів, в яких він обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, що вказує відповідно на наявність вкрай високого ризику вчинення інших умисних злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки та родичів, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Не визначення слідчим суддею розміру застави узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4