Постанова
Іменем України
5 листопада 2020 року

м. Київ
Справа № 336/1140/17
Провадження № 51-3876 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0000543, 0000156, 0000043, які об`єднані судом в одне провадження, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ткварчелі Грузії, громадянина України, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, на 1 рік 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за:
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання 1 рік 7 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 17 березня 2017 року.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2020 року цей вирок залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 3 січня 2017 року приблизно о 14 годині 30 хв., умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні торгового залу магазину «Єва», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 190, таємно викрав дві пляшки міцелярної води «Еveline», об`ємом 200 мл та вартістю 85,50 гривень кожна, що належить ТОВ «Руш», чим спричинив матеріальний збиток вказаному товариству на загальну суму 169 гривень.
Крім того, 11 січня 2017 року приблизно о 20-й годині ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зняв кришку резинового люка з колодязя водопровідних мереж, розташованої на узбіччі проїзної частини поблизу будинку № 25 по вул. Компресорній в м. Запоріжжі та почав її нести, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та намагався викрасти майно, яке належить КП «Водоканал», чим міг спричинити зазначеному підприємству матеріальну шкоду на суму 236 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, через те, що був затриманий працівниками поліції поблизу будинку № 1 по вул. Євпаторійській в м. Запоріжжі.
Крім того, 8 лютого 2017 року приблизно о 18 годині 8 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні торгового залу магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого в м. Запоріжжя по вул. Іванова, 1а, шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, намагався таємно викрасти пляшку віскі «Jack Daniels Honey», об`ємом 0,5 літри, вартістю 337,50 гривень, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину, чим самим скоїв закінчений замах на таємне викрадення майна магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» на вказану суму.
Крім того, 9 лютого 2017 року о 15 годині 38 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину «Єва 117» ТОВ «Руш», розташованого по вул. Чарівній, 129 в м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, намагався таємно викрасти жіночу туалетну воду «Еlizabeth Arden UNTOLD eua legere, об`ємом 0,3 мл, вартістю 665,83 гривень, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину, чим самим скоїв закінчений замах на таємне викрадення майна магазину ТОВ «Руш», на вказану суму.

Крім того, того ж дня о 19 годині 20 хв. ОСОБА_6 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні кафе «Ласкаво просимо», розташованого біля зупинки громадського транспорту «Заводська» по вул. Чарівній в м. Запоріжжя, таємно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з поверхні столу викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-3530», вартістю 350 гривень, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 10 лютого 2017 року о 13 годині 7 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ ТК «Економ плюс», розташованого по вул. Авраменко, 4б в м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, намагався таємно викрасти один пакет кави «Nescafe Gold Barista», вагою 120 г, вартістю 88,76 гривень, та пляшку вина «Mondoro Asti», об`ємом 0,75 мл, вартістю 255,24 гривень, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником магазину, тим самим скоїв закінчений замах та таємне викрадення майна магазину ТОВ ТК «Економ плюс» на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Як вбачається зі змісту касаційної скарги прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що апеляційним судом не враховано в повній мірі даних про особу обвинуваченого, які повністю негативно характеризують його особу, прямо вказують на його схильність до вчинення нових корисливих злочинів і небажання ставати на шлях виправлення. Вказує, що апеляційним судом необґрунтовано підтримано позицію районного суду щодо помилкового обґрунтування призначеного м`якого покарання ОСОБА_6 наявністю у нього пом`якшуючих обставин, оскільки визнання вини, щире каяття має лише формальний характер, і сприяння органам досудового слідства у розкритті злочинів також відсутнє, так як на момент дачі показань, злочин було уже розкрито. Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно визначено остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом поглинення одного покарання іншим, відкинувши норми ч. 4 ст. 70 КК України щодо того, що в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами ст. 72 КК України, а апеляційний суд необґрунтовано погодився з таким рішенням. Вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 вбачається можливим лише в умовах ізоляції від суспільства на більш значний строк, аніж той, який йому призначено, і остаточне покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та порушує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримала доводи касаційної скарги, ухвалу апеляційного суду просила скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, вказаних вимог закону апеляційним судом дотримано.
Висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України прокурор у касаційній скарзі не оспорює.
При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обстави, які ніким не оспорюються.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, належним чином перевірив викладені у ній доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок його м`якості, і визнав їх необґрунтованими, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 65 ККУкраїни суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, який за місцем тимчасового проживання характеризується задовільно, дані досудової доповіді, складеної органом пробації, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Також суд врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій визначених статей КК України, застосувавши положення ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України.
Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд вказав, що доводи прокурора про те, що суд належним чином не дав оцінку тяжкості та суспільній небезпеці скоєних злочинів є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим через м`якість.
Також, суд визнає необґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом положень ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_6 судом дотримані вказані норми закону та враховано покарання, призначене за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжя від 13 червня 2017 року, а строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 17 березня 2017 року. Окрім того, як вбачається із матеріалів провадження, на даний час засуджений ОСОБА_6 призначене покарання відбув.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 не знаходить.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441,442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3