Справа № 185/842/17
Провадження № 1-кс/185/1671/20
03 грудня 2020 року м.Павлоград
Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити посилаючись на доводи викладені в клопотанні.
Дізнавач Павлоградського ВП ОСОБА_5 в судовому засіданні просив частково задовольнити клопотання, а саме в частині скасування заборони щодо користування транспортним засобом. А в частині заборони на відчуження та розпорядження транспортним засобом просив не скасовувати арешт.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
31 січня 2017 року на місці події проведено огляд автомобіля «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після проведення якого вказаний транспортний засіб був вилучений та направлений на територію Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Дніпровська, 10, м. Павлограда, Дніпропетровської області.
ОСОБА_4 володіє даним транспортним засобом на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, переданого останньому власником.
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду від 02 лютого 2017 року на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, ключі від автомобілю, було накладено арешт з забороною на відчуження, розпорядження та користування.
З 07.07.2017 року до дня розгляду клопотання 03.12.2020 року жодної слідчої дії по даному кримінальному провадженню не здійснено. Жодній особі не пред`явлено підозру, цивільний позов не заявлено.
Натомість майже 4 роки володілець майна позбавлений можливості користуватися транспортним засобом.
Крім того, в судовому засіданні заявник пояснив, що зі слів ОСОБА_4 йому відомо, що попередній володілець автомобіля потрапив у ДТП, в результаті чого транспортний засіб зазнавав механічних ушкоджень передньої правої частини кузову та підвіски, а під час ремонту пошкоджені металеві деталі рихтувалися та зварювалися. Про вказані обставини ОСОБА_4 повідомляв поліцейських, які вилучали авто.
Однак органом досудового розслідування жодних процесуальних дій направлених на встановлення чи спростування події кримінального правопорушення не здійснено.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тобто, метою арешту, є зокрема, збереження речового доказу.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
З огляду на викладене, вважаю, що заявником доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1