Провадження № 1-кп/161/1135/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 25 серпня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002355 від 26.06.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, одружений, не працює, судимий вироком Луцького міськрайонного суду від 21.05.2020 до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_3 26 червня 2020 року, близько 13 години 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Чернишевського міста Луцька зі сторони вулиці Шевченка в напрямку до вулиці Ковельської зі швидкістю 50 км/год., проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при здійсненні обгону колони автомобілів, які стояли на світлофорі перед перехрестям, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху всупереч вимогам пунктів 2.3 (б), (д), 2.10 (в), 12.1, 14.2 (в), (г) виїхав на смугу зустрічного руху, продовжуючи рухатись зі сталою швидкістю не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала перетин проїзної частини дороги з права на ліво відносно руху автомобіля, поблизу будинку №2 по вул.Чернишевського м. Луцька Волинської області та здійснив наїзд на останню, після чого перемістив транспортний засіб.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_3 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 561 від 22.07.2020, тілесні ушкодження у вигляді: забою лівого колінного суглобу з пошкодженням медіальної бокової зв`язки та гемартрозом /наявність крові в порожнині суглобу/, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_3 , «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п. п. 2.3 (б), (д), 2.10 (в), 12.1, 14.2 (в), (г) Правил дорожнього руху України:

-п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…;

-п. 2.3 (д) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 2.10. (в) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

-п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-п. 14.2 перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що :

- (в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

- (г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 26 червня 2020 року, порушуючи правила дорожнього руху, вчинив наїзд на потерпілу. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, повідомив, що відшкодував завдані збитки та примирився з потерпілою. Цивільний позов лікарні визнав, надав квитанцію про оплату витрат, які понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні, підтвердила факт дорожньо-транспортної пригоди та повідомила, що збитки їй відшкодовані, вона примирилася з обвинуваченим, однак наполягала на суворому покаранні.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Окрім того, суд, відповідно до ч.2 ст.66 КК України, визнає примирення з потерпілою, як обставину, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, однак раніше судимий за вчинення умисного злочину.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому основне покарання у виді штрафу в максимальному розмірі (в редакції Закону України від 24.09.2008).
Окрім того, з огляду обставини ДТП, суд призначає і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк, враховуючи і те, що обвинувачений раніше судимий, знову вчинив злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким, однак вчиненим через незначний проміжок часу після попереднього засудження.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
З огляду на ч.3 ст.72 КК України, вирок Луцького міськрайонного суду 21.05.2020 необхідно виконувати самостійно.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Окрім того, ч.1 ст.1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Сума витрат за цивільним позовом підтверджена документально, не оспорюється стороною захисту та в добровільному порядку відшкодована, а тому цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, не підлягає до задоволення, оскільки такі витрати відшкодовані обвинуваченим, про що вказує квитанція від 21.08.2020.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 21.05.2020 виконувати самостійно.
Цивільний позов КП «Луцька міська клінічна лікарня» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Речові докази у справі, а саме: автомобіль «Мерседес-Бенц», н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , повернути законному володільцю ОСОБА_3 ; DVD-R диск з маркуванням 130109-S2 з фрагментами відеозапису залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2020 на автомобіль «Мерседес», н.з. НОМЕР_1 , скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий