ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1297/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2020 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2020 року ОСОБА_7 , обвинуваченому за ч.4 ст. 187 , п.6 ч.2 ст.115 КК України , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 лютого 2021 року.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні, що з врахуванням існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 хоча і має місце мешкання на території України, проте офіційно не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, у звязку з чим колегія суддів прийшла висновку про необхідність продовження для ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись з ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2020 року, захисник ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, а саме цивільну дружину; має хронічні захворювання, стан здоров`я його погіршується; є учасником АТО; судовий розгляд триває значний час; прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим до її підзахисного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь головуючого судді; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України. Крім того, санкцією ч.2 ст.115 КК України передбачено найсуворіший вид покарання у виді довічного позбавлення волі, у зв`язку з чим обвинувачені можуть також переховуватися від суду та органу досудового розслідування, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні.
Надаючи оцінку можливості існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, мешкає без реєстрації на території України, постійного джерела доходів не має, судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, свідки не допитані, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 обвинувачуються в умисному вбивстві з корисливих мотивів та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Колегія суддів також бере до уваги те, що відповідно до відомостей матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не має, що додатково може свідчити про існування ризику переховування обвинувачених від правоохоронних органів та суду.
Колегія суддів вважає, що з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених злочинів, пов`язаних із спричиненням іншій особі тяжких тілесних ушкоджень та позбавленням цієї особи життя з корисливих мотивів, а також даних про особу обвинуваченого, продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.
Щодо апеляційних доводів захисника про необхідністю зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тієї підстави, що він має цивільну дружину, поганий стан здоров`я, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються відомостями матеріалів судового провадження, а також ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час..
Твердження апелянта про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, які були на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжують існувати, є суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються відомостями матеріалів судового провадження та висновками суду, що зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2020 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді