УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2020 Справа №607/26727/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду в залі суду кримінального провадження №0000244 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 та ч.2 ст.189 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення у кримінальному провадженні авторознавчої та експертизи грошових знаків, проведення яких доручити експертам КЕДЦ, на вирішення яких поставити відповідні питання, які мотивуються тим, що проведення відповідних експертиз буде мати важливе значення для повноти та всебічності судового розгляду з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення за його результатами.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, який заперечив у їх задоволенні через необґрунтованість, дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, у кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 та ч.2 ст.189 КК України.

Згідно ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

У своєму клопотанні про призначення експертизи грошових знаків обвинувачений вказує на те, що висновок експерта у цьому питанні щодо вилучення в процесі досудового розслідування 11 купюр номіналом по 100 доларів США, які, відповідно до вимог законодавства, не були передані на зберігання у банківську установу, а тому є сумніви у їх справжності, що впливає за епізодом обвинувачення за ч.2 ст.189 КК України на кваліфікацію діяння і взагалі його наявність, а також розмір майнової шкоди.

Що ж стосується клопотання про призначення авторознавчої експертизи, то обвинувачений вказує на стилістичну та орфографічну ідентичність як клопотання про проведення НСРД від 29 грудня 2017 року так і постановленої за результатами його розгляду ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 29 грудня 2017 року, що викликає сумніви у достовірності цих документів.

Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України з формальним складом, для спростування чи доведення обвинувачення у якому, відповідно до вимог КК України, настання майнової шкоди не обов`язкове.

Крім цього, суд вважає, що наслідки проведення авторознавчої експертизи не будуть мати суттєвого значення для повноти та всебічності судового розгляду, оскільки на документах, а саме на клопотанні про проведення НСРД від 29 грудня 2017 року так і на постановленій за результатами його розгляду ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 29 грудня 2017 року є підписи, відповідні печатки та інші, необхідні, реквізити, що не викликає у суду підстав для сумнівів у їх достовірності.

Зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що отримання висновків експертів за результатами можливого призначення у кримінальному провадженні авторознавчої та експертизи грошових знаків, про які клопоче обвинувачений, жодним чином не вплине на повноту та всебічність судового розгляду та прийняття за його результатами законного та обґрунтованого рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 242, 332 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 про призначення у кримінальному провадженні авторознавчої та експертизи грошових знаків відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1