489/7759/18 04.02.2021
н/п 1-кп/490/965/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 489/7759/18
У Х В А Л А

01 лютого 2021 року м.Миколаїв

Колегія Центрального районного суду м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

під час розгляду у судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003050 від 01.08.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

10.12.2020 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року на автомобіль "Volkswagen Touareg", чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , тимчасовий номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_14 . В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що за останній час стан здоров`я власника автомобіля ОСОБА_14 значно погіршився. Крім того, значно погіршився стан здоров`я дружини ОСОБА_14 - ОСОБА_15 і його доньки - ОСОБА_16 , що підтверджується медичними документами. ОСОБА_14 , будучи власником даного автомобіля, мав та має на меті продати його, а отриманні від продажу кошти направити на лікування себе та членів своєї родини. Часткове зняття арешту з автомобіля позбавляє його такої можливості і також негативно позначається на його стані здоров`я. Лише повне зняття арешту з автомобіля, на думку захисника, надасть можливість ОСОБА_14 право розпорядитися своїм майном, а відповідним державним органам можливість зареєструвати перехід права власності. Станом на сьогоднішній день виконані всі слідчі дії з вищезазначеним автомобілем, проведені всі експертизи щодо нього, тобто підстави, за якими майно було арештовано, відпали.

Прокурор вважав клопотання захисника ОСОБА_11 про скасування арешту майна передчасним та просив відмовити у його задоволенні.

Потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_10 підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання свого захисника - адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна підтримав.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники залишили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та надані захисником копії документів, оглянувши матеріали судової справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів судової справи, під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003050 від 01.08.2018 року, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року було накладено арешт на транспортний засіб "Volkswagen Touareg" № шасі НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 .

У відповідності до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

В судовому засіданні було встановлено, що станом на сьогоднішній день виконані всі слідчі дії з вищезазначеним автомобілем, проведені всі експертизи щодо нього, тобто підстави, за якими майно було арештовано відпали, експертом проведено огляд автомобіля, власник автомобіля ОСОБА_14 не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, або особою, що в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому повне скасування арешту на автомобіль не перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню.

Будь-яких доказів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання цього автомобіля для виконання завдання кримінального провадження, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з метою не порушення законних прав та інтересів власника вказаного майна, клопотання захисника ОСОБА_11 про скасування арешту з майна підлягає задоволенню.

Крім того, 27.01.2021 року на електронну адресу Центрального районного суду м.Миколаєва надійшли клопотання прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , та продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. В обґрунтування поданих клопотань прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, а обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинувачених щодо виконання ними своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти ризикам. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ), незаконно впливати на інших обвинувачених (ризики відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ризики відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ).

Прокурор, потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_10 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_11 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_12 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на інший більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_13 проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт з визначенням певного періоду часу, про що надав суду письмове клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисника ОСОБА_13 , суд приходить до наступного.

Під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.12.2020 року до 07 лютого 2021 року включно.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст.17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що один із інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 злочинів вчинено за попередньою змовою групою осіб, у випадку доведеності винуватості йому може загрожувати покарання у виді довічного позбавлення волі, дані про його особу, зокрема його віку та стану здоров`я, а головне - посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів також вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника ОСОБА_11 стосовно виключно позитивних обставин, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , однак не вважає беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 і щодо яких останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованих злочинах, зможе вплинути на інших обвинувачених, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки частина майна, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_17 , а саме мобільний телефон та золота сережка, так і не були знайдені під час проведення досудового розслідування.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 до затримання офіційно не працював, тобто не мав постійного та стабільного джерела прибутку, на час затримання був неодружений (одружився під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою), що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також стан його здоров`я (відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" за станом здоров`я).

Відтак, колегія суддів, керуючись ст.ст.179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для продовження тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотанням прокурора.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді цілодобових домашніх арештів відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисника ОСОБА_13 , приходить до наступного.

Під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2020 року змінений на цілодобовий домашній арешт за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.12.2020 року, строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 07 лютого 2021 року включно.

Крім того, під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.09.2018 року змінений на цілодобовий домашній арешт за адресою її проживання: АДРЕСА_2 , та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 9 ч.5 ст.194 КПК України. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.12.2020 року строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за теперішнім місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з носінням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_7 продовжено до 07 лютого 2021 року включно.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 та зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжних заходів у виді цілодобового домашнього арешту, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно останніх колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, а саме те, що останні можуть знищити або сховати будь-які з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до теперішнього часу не встановлено місцезнаходження частини викраденого майна потерпілої.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що: ОСОБА_7 малолітніх дітей на утриманні не має, не працює, що вказує на відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків; ОСОБА_6 неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має. Наведене також свідчить про можливе переховування цих осіб від суду.

Клопотання захисників, які підтримали обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , про зміну запобіжних заходів з метою працевлаштування та продовження навчання ( ОСОБА_7 ), приймаються судом до уваги виключно як характеризуюча обвинувачених обставина, але з врахуванням наявних ризиків та суспільного інтересу не враховуються, як безумовна підстава для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраних щодо обвинувачених запобіжних заходів у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку.

Відповідно, доводи захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , викладені у клопотанні останнього, про наявність обставин та підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт з визначенням певного періоду часу, є необґрунтованими та безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.174, 177, 178, 181, 183, 194, 197, 331 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.08.2018 року по кримінальному провадженню №0003050 на автомобіль марки "Volkswagen Touareg" № шасі НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_14 .

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 01 квітня 2021 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 01 квітня 2021 року включно, з забороною обвинуваченому цілодобово полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілою, обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;

- здати (у разі наявності) документи, що надають право на виїзд з України;

- носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на інший більш м`який - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 01 квітня 2021 року включно, з забороною обвинуваченій цілодобово полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та покладенням наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт з визначенням певного періоду часу - відмовити.
Ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3