ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1539/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/396/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника
потерпілої-адвоката ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2020,-
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000192 закрито.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Суд своє рішення мотивував тим, що є підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки закінчились строки давності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Збаразького районного суду від 26 жовтня 2020 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.
Посилається на те, що в ході ухвалення рішення судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінально-процесуального закону та неповнота судового розгляду.
Вказує, що в ході судового провадження суд допустив неповний судовий розгляд під час якого залишилися не дослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Зокрема, апелянт зазначає, що через отриманні тілесні ушкодження 14.07.2018, завданих ОСОБА_9 , почала страждати на хронічну ішемічну нейрооптикопатію лівого ока.
Посилається на те, що тривалий розлад здоров`я, стійка втрата працездатності, виявилась після надходження обвинувального акту до суду та в ході судового провадження.
Вважає, що зазначені обставини залишилися недослідженими через закриття провадження судом, однак саме вони свідчать про отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а не легких, як це визначено в обвинувальному акті та рішенні суду, та могли істотно вплинути на висновки суду щодо тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та закінчення строків давності.
У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_9 вказує, що доводи апеляційної скарги не містять достатніх доказів для скасування ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2020 року та спростовуються сукупністю доказів, досліджених і оцінених в суді першої інстанції, та які не були оспорені під час судового засідання, тому просить залишити ухвалу Збаразького районного суду від 26 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні щодо неї без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах потерпілу ОСОБА_7 , її представника-адвоката Свиріпу- ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, просить ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження за наступних обставин.
14 липня 2018 року близько 11 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , будучи в агресивно налаштованому стані, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, умисно нанесла ОСОБА_7 декілька ударів в область обличчя та тулуба, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синців повік лівого ока, лівої половини шиї та лівого плеча.
В судовому засіданні 26 жовтня 2020 року, обвинувачена ОСОБА_9 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України.
Відповідно до звукозапису судового засідання від 26.10.2020 року, заслухавши думку учасників провадження, в тому числі, потерпілу ОСОБА_7 та її представника, які просили, окрім вирішення клопотання, провести розгляд справи, суд розглянув клопотання ОСОБА_9 та звільнив обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України.
Разом з тим, відповідно до п.2 роз`яснення Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Беручи до уваги те, що суд першої інстанції в судовому засіданні не встановивши складу кримінального правопорушення, вини особи в його вчиненні, не переконався, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, прийшов до передчасного висновку про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з вимогами ч.1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
Тому доводи апеляційної скарги апелянта є слушними підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду необхідно усунути вказані порушення, постановити рішення, яке відповідає вимогам ст.370 КПК.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Збаразького районного суду від 26 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000192 закрито - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді