У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2020 рокуСправа № 634/539/17 Провадження № 1-кп/634/19/20

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.3ст. 296 КК України,-

встановив:

До Сахновщинського районного суду Харківської області надійшли обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000100 від 17.04.2017 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000179 від 10.06.2018 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, які були об`єднані в одне кримінальне провадження ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 04.04.2020 року.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши надані суду матеріали, вважає, що обвинувальні акти підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.
Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
Згідно ч.1 ст. 348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.
Змінити обвинувачення прокурор має право в ході судового розгляду, але якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа ( ст. 338 КПК України).
Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000100 від 17.04.2017 року, 17.04.2017 року близько 03.00 год. ОСОБА_7 , будичу судимим за хуліганські дії, знаходився біля магазину «Світанок», який розташований за адресою: Харківська область Сахновщинський район вул. Південновокзальна. У цей час поруч з магазином «Світанок» відпочивали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_10 , покликав його до себе. Коли останній підійшов, то ОСОБА_7 , діючи безпричинно, умисно та протиправно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, протиставити себе іншим громадянам, діючи з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_10 удар кулаком правої руки в обличчя. Від даного удару ОСОБА_10 впав на землі. Після цього, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 , який лежав на землі, два удари ногами по тулубу. На місце події відразу підійшов ОСОБА_8 , який з метою припинення хуліганських дій, вчинюваних ОСОБА_7 , зробив йому зауваження. Після цього, продовжуючи ОСОБА_7 діяти безпричинно, умисно та протиправно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, протиставити себе іншим громадянам, діючи з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_8 удар кулаком по обличчю, після чого пішов у невідомому напрямку.
У результаті хуліганських дій ОСОБА_7 , був грубо порушений громадський порядок та ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: двобічний перелом нижньої щелепи на рівні 43, 43 зубів (3,4 зуби на нижній щелепі справа) у ділянці лівого кута, які відповідно до висновку судово- медичної експертизи від 23.05.2017 року № 140-КР/17, за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
При цьому дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України, як хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, та за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Крім того, із обвинувального акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000179 від 10.06.2018 року, вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах. 09.06.2018 року у період часу з 19.00 до 20.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території кафе «Мрія», що розташоване за адресою: Харківська область, смт. Сахновщина, вул. Центральна, 11, де діючи умисно, протиправно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, протиставити себе іншим громадянам, заважав присутнім закладу відпочивати, а саме виражався нецензурною лайкою в адресу відпочиваючих, чим тимчасово припинив нормальну діяльність кафе «Мрія». На зауваження персоналу кафе «Мрія», а саме барменів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , припинити хуліганські дії ОСОБА_7 не реагував. У подальшому персонал кафе попрохав присутню у кафе ОСОБА_6 , яка являється заступником начальника ВП- начальником СВ Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області, викликати наряд поліції з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 .
Після прибуття працівників поліції 09.06.2028 року близько 20.30 год ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні хуліганські дії, підійшов до ОСОБА_6 та працівників поліції та почав виражатися нецензурною лайкою в їхню адресу. На прохання ОСОБА_6 та працівників поліції припинити свої неправомірні дії та покинути територію кафе «Мрія», останній не відреагував та безпричинно, діючи умисно, з особливою зухвалістю та усвідомлюючи свої протиправні дії, наніс ОСОБА_6 один удар рукою в область правого ока. Після чого протиправні дії були припинені працівниками поліції із застосуванням спеціальних засобів.
У результаті хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/110-КР/18 від 31.07.2018 року встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садно правого ока, забій шийного відділу хребта. По ступеню тяжкості закрита черепно-мозкова травма з ушкодженнями на обличчі відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткочасний розлад здоров`я.
При цьому дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 296 КК України, як хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.
Більшість норм Особливої частини Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за окремі види злочину, їх структура характеризується однорідністю складових елементів; у них чітко визначені диспозиція і санкція.
Диспозицією називається частина норми Особливої частини, в якій визначається злочинне діяння.
Так, у ст. 296 "Хуліганство" наводиться визначення хуліганства як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Так, дії ОСОБА_7 по епізодах від 17.04.2017 року, 09.06.2018 року органом досудового розслідування, у тому числі, кваліфікофано за ч. 3 ст. 296 КК України, при цьому обвинувачення сформульовано як хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.
Отже, у цьому випадку, формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 296 КК України як « хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство » є неконкретним, так як не викладена його об`єктивна сторона щодо мотивів.
Такий недолік обвинувального акту виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.
Зміна обвинувачення у ході судового слідства порушує права обвинуваченого на захист від неконкретного обвинувачення, на визначений чинним КПК України порядок судового розгляду, оскільки після оголошення обвинувачення головуючий повинен роз`яснити суть обвинувачення, яке пред`явлено, і яке органом досудового слідствау цьому випадку не сформульоване за диспозицією статті, змінити обвинувачення прокурор має право в ході судового розгляду, але якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа ( ст. 338 КПК України).
У цьому випадку допущена органом досудового розслідування неконкретність пред`явленого обвинувачення не підпадає під обставини, за якимим прокурор може в ході судового розгляду змінити обвинувачення, так як фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені.
У п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 30.05.2008 року «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції», з наступними змінами, зазначено, що істотними порушеннями при складанні обвинувального висновку необхідно вважати такі порушення вимог, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі. Такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, які суперечать один одному, звинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Таким чином, обвинувальні акти не відповідають вимогам, встановленимКПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3ст.314 КПК України підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

ухвалив:

Обвинувальні акти з додатками у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено учасникам справи 14.08.2020 року о 13.00 год.

Суддя: