Справа № 352/1894/20
Провадження № 1-кп/352/269/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000240 від 21.06.2019 р., про обвинувачення : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, утриманця двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою, вчинив заволодіння чужим майном.

Кримінальний проступок скоєно за наступних обставин:

20.06.2019 р. ОСОБА_2 упродовж дня розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_3 по місцю свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 .

У зв`язку із тим, що спиртні напої та грошові кошти, за які ОСОБА_2 міг би їх придбати закінчились, у останнього виник злочинний умисел на заволодіння майном своєї сусідки ОСОБА_4 .

У той же день близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_2 з метою реалізації своїх злочинних намірів прийшов по місцю проживання ОСОБА_4 , а саме по АДРЕСА_2 та діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів дриллю марки «Акіта», зеленого кольору, яку перебуваюча в омані ОСОБА_4 , добровільно надала ОСОБА_2 нібито для проведення певних господарських робіт, та яку зобов`язався повернути в кінці дня.

Однак, ОСОБА_2 , фактично не маючи наміру повертати потерпілій незаконно заволодівшу електричну дриль, надав її для подальшого продажу ОСОБА_3 , який не будучи обізнаним про злочинні наміри останнього, продав її невстановленій особі за грошові кошти в сумі 200 гривень, які цього ж дня передав ОСОБА_2 . Після цього, ОСОБА_2 , отриманими від ОСОБА_3 грошовими коштами, розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_4 було спричинено матеріальну шкоду на суму 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілої ОСОБА_4 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою, вчинив заволодіння чужим майном.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд враховує думку потерпілої щодо несуворості міри покарання яку слід призначити обвинуваченому, як і те, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, являється утриманцем двох малолітніх дітей, соціальні зв`язки міцні, на обліку наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_2 слід застосувати покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.368, 370, 382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1