Номер провадження: 11-кп/813/2379/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 21.10.2020, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0001160 від 11.04.2020 в підготовчому судовому засіданні відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.11.2014 Комінтернівським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 р. 2 міс. позбавлення волі,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 19.12.2020,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 21.10.2020 в процесі судового розгляду в підготовчому судовому засіданні обвинувального акту в межах кримінального провадження №0001160 від 11.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб до 19.12.2020, включно, а також у підготовчому судовому засіданні в зазначеному кримінальному провадженні оголошено перерву до 14.12.2020.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років та на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, суд врахував особу обвинуваченого, а саме: ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину 2011 р.н., з його слів, хворий на тяжку хворобу, а також те, що на розгляді суду перебувають декілька обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою з підстав неврахування судом 1-ої інстанції того, що він має на утриманні батьків похилого віку, а саме: мати 1949 р.н. та батька-інваліда ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також малолітню дитину 2011 р.н., у зв`язку із чим просить змінити запобіжний захід або визначити розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

З огляду на те, що Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України, вищезазначена ухвала Суворовського райсуду м. Одеси від 21.10.2020 підлягає апеляційному оскарженню.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема, копії обвинувального акту, на розгляді в Суворовському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0001160 від 11.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 4-9).

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 21.10.2020, на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, його характеру, тяжкості, можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винним ( позбавлення волі до 5 років), а також характеристики особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, колегія суддів, вважає. що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом 1-ої інстанції прийняте правильне рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно існують з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну ухвали суду 1-ої інстанції.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

З оскаржуваної ухвали випливає, що суд 1-ої інстанції взагалі не визначив розмір застави при застосуванні запобіжного заходу, що є помилковим, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 не пов`язаний із вчиненням насильства, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що при застосуванні запобіжного заходу обов`язково повинен бути визначений розмір застави.

Так, приймаючи рішення щодо застосування такого розміру застави до обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів враховує приписи п.1 ч. 5 ст. 182 КПК України, особу обвинуваченого, розмір завданих збитків потерпілому, а також те, що розмір застави в межах, визначених даною статтею здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При цьому, апеляційний суд враховує обставин вчиненого кримінального правопорушення, шкідливі наслідки у виді завданої злочином майнової шкоди, а також інкриміновану суму завданих збитків потерпілому, яка складає 1553,49 грн., дані про особу підозрюваного та ризики, передбачених ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення в розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати виконання ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час судового провадження, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково та змінити ухвалу суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 21.10.2020, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України під час судового розгляду кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 19.12.2020 змінити.

Доповнити резолютивну частину ухвали Суворовського райсуду м. Одеси від 21.10.2020 наступним:
«Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 10 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 20120 (двадцять тисяч сто двадцять) гривень.

Обвинувачений, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області.

Обвинувачений ОСОБА_7 звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 строком до 19.12.2020, в межах строку застосування запобіжного заходу, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;

В решті ухвалу суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3