Справа № 703/986/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000140 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, а жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, неодруженої, з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, раніше судимої:

- 21 квітня 2008 року Куйбишевським районним судом м. Донецьк за ч.1 ст. 309 КК України 200 год. громадських робіт;

- 1 квітня 2011 року Калінінським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком;

- 2 грудня 2012 року тим же судом за ч.1 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України на 5 років 6 міс. позбавлення волі. Звільнена 14 серпня 2014 року ухвалою Малинівського районного суду м. Одеса від 6 серпня 2014 року за ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,-

за ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 21 січня 2020 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_7 , яка виникла після спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла один удар дерев`яним топорищем по голові останнього, чим заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: перелому кісток основи і склепіння черепа із утворенням ділянки скалкового перелому в його лівій лобно-скронево-тім`яній області, епідуральної гематоми в проекції лівої лобно-скронево-тім`яній області головного мозку, яка розповсюджується і на початок основи черепа зліва, розриву твердої мозкової оболонки в проекції скалкового перелому черепа, суцільного субарахноїдального крововиливу на випуклій поверхні лівої півкулі головного мозку, забиття мозкової речовини в товщі правих підкоркових ядер та стовбурового відділу мозку, кров у лівому бічному шлуночку головного мозку, суцільного крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лівої половини випуклої поверхні голови, який частково розповсюджується і на її праву тім`яно - скроневій області голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05- 6-02/031 від 05.03.2020 за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок отримання яких ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в КНП «Смілянська міська лікарня».

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачена винуватою себе у спричинені тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 визнала повністю і пояснила, що 21 січня 2020 року потерпілий прийшов до її будинку АДРЕСА_1 , де вона проживала із своїм співмешканцем сам. Пізно увечері цього ж дня, під час вживання спиртних напоїв, у неї виник конфлікт з ОСОБА_7 із-за того, що той відібрав у неї пляшку із спиртним. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вона взяла топорище і намагалася вдарити потерпілого по плечу, але випадково завдала удар по голові. Обробивши рану ОСОБА_7 та злякавшись скоєного вона разом із співмешканцем відвела ОСОБА_7 до сусідів і попросила їх, щоб вони казали, що він сам до них прийшов.

Умислу на позбавлення життя потерпілого не мала.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи що підтверджують вину обвинуваченої, обмежившись її допитом та дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 були активними і протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому ОСОБА_6 . Надмірна сила удару, його раптовість та спрямування у голову потерпілого свідчать про те, що ОСОБА_6 об`єктивно усвідомлювала суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачала можливість настання наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизувала у своїй свідомості, якою саме буде така шкода.

Хоча обвинувачена діяла з неконкретизованим (невизначеним) умислом, вона повинна відповідати за фактично спричинену шкоду за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень.

Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча вона і не бажала цього настання і навіть свідомо не допускала його, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинної дії може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого. Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом України в ухвалі від 28.05.2015 року (справа № 5-25кс15).

Тому дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст.121 КК України, оскільки вона умисно заподіяла тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також питання наявності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Пом`якшуючою покарання обставиною, зазначеною в ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій у відповідності до ст.67 КК України суд визнає - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченої, яка хоча характеризується позитивно, але раніше вже неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності , а тому суд вважає за можливе її виправлення лише в місцях позбавлення волі.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370,371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України і призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити дотеперішнім.

Строк відбування покарання засудженій рахувати з 31 січня 2020 року.

Речові докази, які зберігається в Смілянському ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Апеляція на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженою в тож же термін з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1