Справа № 396/752/19
Провадження № 1-кп/396/116/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
Судом встановлено, що 08.03.2019 року в після обідній час доби, точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , спільно з потерпілою ОСОБА_10 прийшов до домоволодіня, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де фактично проживає потерпіла ОСОБА_10 , Перебуваючи в середині будинку, у спальній кімнаті помітив мобільний телефон марки «HUAWEI» SLA-L22, золотистого кольору, який знаходився на поличці прикріпленій до стіни.
В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник раптовий умисел на заволодіння чужим майном, з метою реалізації якого останній, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що його дії ніхто не бачить, скориставшись відсутністю ОСОБА_10 та сторонніх осіб в приміщені будинку, взяв до рук мобільний телефон марки «HUAWEI» SLA-L22 ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поклав до своєї кишені та в подальшому покинув приміщення будинку та територію домоволодіння. В подальшому викраденим обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме приніс за місцем свого проживання.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1604/19-27 від 25.04.2019 року, ринкова вартість, станом на 08.03.2019 року представленого на експертизу мобільного телефону марки «HUAWEI» SLA-L22ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у технічно несправному стані, який був у використані з листопада 2018 року, складає 889, 20 грн.
Своїми навмисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 889,20 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснив, що не викрадав телефону Підгорної Діни, вона особисто віддала йому телефон в тимчасове користування.
Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 08.03.2019 року близько 20.00 год. вона разом з обвинуваченим пішла в гостини до ОСОБА_11 сиділи в кімнаті пили чай та курили. Потім запропонувала ОСОБА_12 піти до неї додому, де він пробув близько 23.00 год. Сумочку в якій лежав телефон вона поклала на підвіконня в сусідній кімнаті. Вранці виявила, що телефон зник. В її телефоні був розбитий екран, та вона пригадала як ОСОБА_13 , неодноразово пропонував їй віддати телефон в ремонт, але вона відмовилася. Коли вона заснула, ОСОБА_12 скористався цим та викрав телефон. Наступного ранку вона зателефонувала до нього з вимогою повернути викрадений телефон, але він повідомив, що віддав його до майстерні ремонтувати. Почекавши 5 днів, звернулась до головного рома «Барона» та повідомила про крадіжку телефону, так як телефон не повернули звернулася до поліції. В подальшому подала заяву про розгляд у її відсутність та вплив родичів обвинуваченого на неї для зміни показів.
Свідок ОСОБА_11 , пояснила, що 10 березня 2019 року, до неї в гостини приходили ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , близько 18.00 години вечора. Діна була в алкогольному сп`янінні та провокувала ОСОБА_12 . Коли він проявляв цікавість до її телефону вона у відповідь обіцяла найти телефон та йому подарувати. Взагалі ОСОБА_15 доводиться їй сусідом та нічого поганого вона про нього сказати не може. Він не працює, але не крадій.
Свідок ОСОБА_16 , в порядку ст.63 Конституції України відмовилася від дачі показів.
За згодою учасників судового провадження, сторона захисту та обвинувачення відмовились від допиту свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які не з`явились в судове засідання на виклик суду, які змінили місце проживання, та їх місце знаходженння не встановлено на виконання ухвали суду.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_19 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім показів потерпілої та свідка ОСОБА_11 , підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів на підтвердження вини обвинуваченого, а саме:
- протоколом огляду місця події від 13.03.2019 року, з фототаблицями, відповідно до якого в приміщенні службового кабінету №39 СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, гр. ОСОБА_16 добровільно в присутності понятих видала мобільний телефон та пояснила, що його їй передав ОСОБА_3 .. На телефоні виявлено тріщини екрану та вмятина на задній кришкі. Телефон не вмикається;
- протоколом огляду місця події від 16.04.2019 року з фототаблицями, відповідно до якого, місцем огляду є домоволодіння по АДРЕСА_2 , територія якого огороджена парканом. Вхід на подвір`я через металеві ворота. Вхід до будинку через дерев`яні двері. Під час огляду ОСОБА_10 видала коробку від мобільного телефону марки «HUAWEI» SLA-L22, на якій зазначено серійний номер та ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;
- протоколом огляду предметів від 16.04.2019 року, з фототаблицями, предметом огляду є мобільний телефон марки «HUAWEI» SLA-L22 та коробка від мобільного телефону марки «HUAWEI» SLA-L22, на якій зазначено ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;
- постановою від 16.04.2019 року про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів мобільний телефон марки «HUAWEI» SLA-L22 та коробку від мобільного телефону марки «HUAWEI» SLA-L22;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25.04.2019 року, з фототаблицями, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала належний їй мобільний телефон під №3;
- висновком судової товарознавчої експертизи № 1604/19-27 від 25.04.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість, станом на 08.03.2019 року, мобільного телефону марки «HUAWEI» SLA-L22ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у технічно несправному стані, який був у використані з листопада 2018 року, складає 889, 20 грн.
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяги з ЄРДР та заява потерпілої.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого щодо невизнання ним вини та заперечення факту здійснення кадіжки, оскільки вважає невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 маючи на меті уникнення від покарання за скоєний злочин.
Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо не визнання своєї вини у таємному викраденні мобільного телефону потерпілої, оскільки вважає, що вони спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, не відповідають об`єктивним обставинам та спростовуються доказам по справі, зібраним на досудовому слідстві, та дослідженими в ході судового розгляду.
Суд, також відхиляє твердження сторони захисту на початку судового слідства про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 185 КК України на ст. 356 КК України.
Відповідно до ст. 356 КК України, cамоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
3 об`єктивної сторони злочин характеризується сукупністю таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою; в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами.
Оспорюваність таких дій означає, що інша фізична особа вважає їх неправомірними. Чи дійсно у винного було відповідне право, чи воно було уявним - значення не має.
Дійсне право - це право, що належить особі в силу закону, договору чи іншої підстави. Уявним (передбачуваним) є право, яке в дійсності особі не належить, але вона помилково вважає, що має на це право.
Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 достеменно знав кому належить мобільний телефон та таємно від потерпілої викрав його і на її неодноразові вимоги відмовився повернути, розпорядився майном на власний розсуд, зокрема віддав його співмешканкі. Також сам факт звернення потерпілої до органів поліції підтверджує відсутність між ОСОБА_3 та потерпілою будь-яких боргових цивільно-правових відносин, тому дії обвинуваченого ОСОБА_3 не підпадають під ознаки самоправства, оскільки останній усвідомлював, що посягає на чужу власність та його дії були направлені саме на таємне викрадення майна потерпілої, оскільки він не зізнався у наявності в нього телефону та на її прохання не повернув його, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання сторони захисту про перекваліфікацію обвинувачення з ч.1 ст 185 КК України на ст. 356 КК України.
Отже, жодних прав на заволодіння майном потерпілої чи відповідних правових підстав на таке майно у обвинуваченого ОСОБА_3 не було, а тому в його діях відсутні ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.356 КК України.
Натомість, з пояснень потерпілої, яка попереджена судом про кримінальну відповідальність в діях ОСОБА_3 вбачаються наявні всі кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, так як він таємно від потерпілої викрав належний їй мобільний телефон, і на неодноразові її прохання відмовлявся його повернути, розпорядився викраденим на власний розсуд, а саме свідок ОСОБА_11 пояснила, що помітила зацікавленість обвинуваченого ОСОБА_3 до потерпілої ОСОБА_20 , та її мобільного телефону, окрім нього інших осіб, які могли викрасти телефон, до якого останній проявляв неабияку цікавість в будинку потерпілої не було.
Також згідно протоколу огляду місця події від 13.03.2019 року викрадений телефон видала працівникам поліції співмешканка обвинуваченого - ОСОБА_21 при цьому пояснивши, що телефон ій дав саме обвинувачений, з чого виплаиває, що мобільний телефон дійсно перебував у обвинуваченого ОСОБА_3 , однак він не мав бажання повертати його потерпілій.
Крім того, факту добровільної передачі телефону потерпілою ОСОБА_22 обвинуваченому ОСОБА_23 не встановлено, так як потерпіла та жоден з свідків не підтвердили вказаних обставин, та докази відсутні.
Саме вказаним показанням потерпілої суд надає перевагу, оскільки, окрім того що вони надавались після попередження про кримінальну відповідальність та під присягою, вони є послідовними, узгоджуються як між собою, так із здобутими органом досудового розслідування належними та допустимими доказами.
Згідно з ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Крім того, саме на слідчого законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.
Доказами у кримінальному провадженні згідно зі ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Крім того суд зазначає, що дії слідчого на стадії досудового слідства та підготовчого засідання не оскаржувалися.
Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, суд вважає встановленим факт наявності кваліфікуючих ознак крадіжки в діях обвинуваченого, відкинувши доводи сторони захисту про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуючих ознак самоуправства, оскільки вони є необґрунтованими.
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, так як 08.03.2019 року обвинуваченим вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення на час скоєння відносився до категорії злочинів середньої тяжкості, а на день розгляду справи відноситься до кримінального проступку.
- Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
- Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 проживає без реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає в цивільному шлюбі, офіційно не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків, скуповує пір`я, горіхи, здає, перепродує, іноді зловживає спиртними напоями, не користується авторитетом та повагою серед сусідів. Скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на «д» обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, утриманців не має. Раніше судимий: 20.02.2018 року Новоукраїнським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 2 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік. В силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Згідно висновку Новоукраїнської філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, вважають доцільним покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній (а.п. 52).
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
В даному випадку обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, важаючись таким що немає судимості, але головною метою суду є не кара, а виправлення його через покарання. Виправлення обвинуваченого як мета покарання передбачає досягнення певних змін в його особистій поведінці стосовно утримання від вчинення нових злочинів. Для цього використовується передбачений КПК України, КВК України та іншими правовими нормами комплекс різних заходів впливу на внутрішній світ та вчинки обвинуваченого, спрямований на зміну його поведінки щодо додержання норм закону, поваги до людей і суспільства, відшкодування шкоди, завданої злочином; все це має спонукати обвинуваченого змінити або переглянути властиві йому погляди та переконання. Головним у процесі виправлення таких осіб є виключення кожним з них зі своїх вчинків суспільно небезпечної поведінки та свідома відмова від вчинення нових злочинів.
З урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу обвинуваченого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, враховуючи позицію потерпілої, яка матеріальних претензій до обвинуваченого не має, та те, що тяжких наслідків від злочину не настало, суд приходить до висновку, суд вважає, так як обвинувачений не має постійного місця реєстрації, офіційно не працює, заробляє на життя випадковими заробітками, в силу ст. 89 КК України, вважається не судимий, суд враховує неявність хоч і не стабільного доходу а лише від випадкових заробітків та останній просить застосувати до нього мінімальний штраф і це не поставить його членів родини у скрутне матеріальне становище, суд вважає вважає за доцільне призначити покарання у вигляді штрафу, в межах санкції передбаченої статтею, яка діяла на час вчиненння кримінального правопорушення.
Саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_3 буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу: мобільний телефон марки марки «HUAWEI» SLA-L22 ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та коробка від нього, які знаходяться в камері речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути власнику-потерпілій ОСОБА_24 .
Процесуальні витрати у справі на залучення експертів становлять 314 грн. 00 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання, до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 ( одна тисяча двадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, судові витрати по справі за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 314 (триста чотирнадцять) грн .00 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні, після вступу вироку в законну силу:
- мобільний телефон марки марки «HUAWEI» SLA-L22 ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та коробка від нього, які знаходяться в камері речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути потерпілій ОСОБА_24 .
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1