Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Справа № 595/1573/20
Номер провадження1-кс/608/608/2020

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання повідомлення та заяви про кримінальне правопорушення,--

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Бучацького районного суду з вищезазначеною скаргою в порядку ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України.

В скарзі він вказав, що 19 жовтня 2020 року згідно талону-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію № 4019 зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» повідомлення ОСОБА_3 про те, що суддя Бучацького районного суду ОСОБА_4 не розглянула справу по суті (кримінальну справу № 595/1458/20), заявник вбачає у цьому злочин. Проте з 19 жовтня 2020 року по 23 жовтня 2020 року досудове розслідування не розпочато. Вважає бездіяльність керівника Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області такою, що суперечить вимогам ст. 214 КПК України, просить зобов`язати уповноважених осіб Бучацького ВП Теребовлянського ГУНП у Тернопільській області виконати дії відповідно до вимог Закону із внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою голови Тернопільського апеляційного суду від 9 листопада 2020 року матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР направлено в Чортківський районний суд Тернопільської області для розгляду по суті.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області також не з`явився в судове засідання, про час та місце судового розгляду скарги ОСОБА_3 . Бучацьке відділення поліції повідомлялося належним чином. Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України така неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК, частини п`ятої статті 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування врегульовано статтею 306 КПК. Зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Частиною другою статті 306 КПК визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

За приписами частини третьої статті 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Після отримання скарги ОСОБА_3 слідчим суддею її розгляд було призначено о 11 годині 45 хвилин 19 листопада 2020 року.

Згідно телефонограми, складеної 17 листопада 2020 року секретарем судового засідання ОСОБА_2 , повідомлення заявника ОСОБА_3 про розгляд скарги 19 листопада 2020 року здійснено за телефонним номером, зазначеним у скарзі.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання розгляд скарги, призначений о 11 годині 45 хвилин 19 листопада 2020 року не відбувся у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду.

Згідно довідки секретаря судового засідання розгляд скарги, призначений о 10 годині 30 хвилин 24 листопада 2020 року не відбувся у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні визначений статтею 135 КПК, частиною першою якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як убачається з матеріалів справи, виклик заявника ОСОБА_3 з огляду на стислі строки розгляду скарги здійснювався секретарем судового засідання по телефону за номерами, вказаними самим заявником у його скарзі (на 19 листопада 2020 року о 11 годині 45 хвилин). Про те, що розгляд скарги відбудеться о 12 годині 3 грудня 2020 року ОСОБА_3 повідомлений належним чином шляхом вручення йому повістки про виклик, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, в якому він розписався особисто 27 листопада 2020 року. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 було відомо про дату і місце розгляду справи, в судове засідання о 12 годині 3 грудня 2020 року він не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до імперативних вимог ч. 3 ст. 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак, постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК.

Відкладення розгляду скарги призведе до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Таким чином, у зазначеній ситуації слідчий суддя позбавлений можливості розглянути скаргу з дотриманням передбаченого КПК порядку. Адже будь-яке з прийнятих ним рішень суперечитиме тій чи іншій нормі процесуального права.

Неоднаковою є і судова практика застосування наведених положень КПК, в тому числі не сформовано єдиних підходів із цього питання судами вищого рівня.

В узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).

Водночас у постанові пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПК ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне непідтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що неявка заявника ОСОБА_3 без поважної причини в судове засідання свідчить про фактичне непідтримання ним поданої скарги, а тому відмовляє у задоволенні даної скарги.

Керуючись ст.ст. 135, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання повідомлення та заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1