Провадження № 1-кп/537/235/2020
Справа № 537/2949/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000845 від 26.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.01.2008 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 186 КК України до сплати штрафу 850 грн.;

- 06.08.2008 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 16.12.2011 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України, остаточно вважати засудженим до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 18.10.2017 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

- 06.07.2020 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, остаточно вважати засудженим до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин: 25 травня 2020 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, у ОСОБА_4 , перебуваючи між будинками №№82, АДРЕСА_2 , раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону моделі «Xiaomi Redmi Note5», який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , умисно, діючи повторно, в умовах очевидності для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, шляхом ривка, відкрито заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note5», який перебував в задній правій кишені штанів у ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №1017/Кр від 17.08.2020 на момент вчинення кримінального правопорушення складала 2750 грн. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 2750 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор не заперечував проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі і показав суду, що дійсно вчинив злочин при обставинах, які вірно вказані в обвинувальному акті, а саме 25 травня 2020 року, близько 15 години, перебуваючи між будинками №№82, АДРЕСА_2 , умисно, шляхом вільного доступу, шляхом ривка, відкрито заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note5», який перебував в задній правій кишені штанів у ОСОБА_5 . Телефон в подальшому здав в ломбард за 800 грн., гроші витратив на власні потреби. Щиро кається в скоєному і прохає його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої прохає проводити судовий розгляд без його участі, претензій до останнього не має, стосовно покарання покладається на розсуд суду, прохає обвинуваченого суворо не карати.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, його вина повністю підтверджується іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності , допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань обвинуваченого останній в судовому засіданні вказав на обставини вчинення ним злочину, його показання є категоричними, наданими суду без будь-яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що обставини вчинення злочину обвинувачений вказує послідовно, логічно, його показання стосовно відкритого викрадення належного потерпілому майна повністю співпадають з наданими суду доказами. При цьому, обвинувачений показання давав добровільно і у суду відсутні будь-які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Таким чином, судовим розглядом та дослідженими доказами винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена належними та допустимими доказами.

Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується, як показаннями обвинуваченого так і іншими доказами по справі:

- речовим доказом - мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note5» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 22.08.2020 року ;

- висновком судової товарознавчої експертизи №1017/Кр від 17.08.2020, згідно якого вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note5», на момент вчинення кримінального правопорушення складала 2750 грн. ;

- зберігальною розпискою, згідно якої ОСОБА_6 отримав мобільний телефон на зберігання до рішення суду.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 , згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово судимий; на обліку в лікаря психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, тобто не займається суспільно - корисною працею.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. Також, суд визнає такою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, так як дана обставина означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного і всебічного його розкриття. При цьому, суд не може визнати такою обставиною добровільне відшкодування завданої шкоди, так як фактично відшкодування шкоди не мало місце і мобільний телефон був викупленим потерпілим.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань обвинуваченого, який підтвердив факт грабежу , висновком судової товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого, розпискою про зберігання мобільного телефону, речовим доказом та іншими належними та допустимими письмовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Вина ОСОБА_4 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 186 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання.

При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджений 06.07.2020 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, остаточно вважати засудженим до 5 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому, обвинувачений був затриманий 13.08.2020 року на виконання вироку суду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому даний тяжкий злочин проти власності до винесення попереднього вироку.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого і вчинений ним злочин, думку прокурора, наявність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, та те, що на даний час обвинувачений відбуває покарання за попереднім вироком в місцях позбавлення волі, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою.

На підставі ст. 118, 122, 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 653,80 грн., що підтверджується довідкою про витрати.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.07.2020 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяця.

Обрати ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, арештувавши в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання, тобто з 07.09. 2020 року.

Зарахувати в строк відбутого покарання, покарання, відбуте за попереднім вироком, тобто з часу затримання з 13.08.2020 року по 06.09.2020 року включно.

Речові докази - мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note5», який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 22.08.2018 року - повернути власнику - ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 653, 80 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Суддя: ОСОБА_1