Справа №463/5971/20
Провадження №1-кс/463/3457/20
У Х В А Л А

22 вересня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000480 від 21.05.2019 року -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 11.06.2020р. про закриття кримінального провадження № 0000480 від 21.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим проводилося досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні по факту перевищення службових повноважень слідчим СВ Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000318 від 17.04.2018 року, внесеного до ЄРДР за заявою сім`ї ОСОБА_6 , який неправомірно закрив вказане кримінальне провадження. Вважає оскаржувану постанову незаконною, винесену з процесуальними порушеннями, оскільки досудове розслідування проведено не повно та не об`єктивно. Так, слідчий допитавши двох заявників та слідчого ОСОБА_7 не проаналізував доводи викладені в заяві про злочин, а звів пояснення до незгоди із процесуальним рішенням слідчого про закриття провадження, не встановив всі обставини кримінального правопорушення. Тому просить постанову скасувати та направити матеріали для продовження розслідування.

В судовому засіданні сторона скаржника підтримала скаргу з викладених в ній мотивів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Попередньо, скерував до суду письмові матеріали кримінального провадження № 0000480 від 21.05.2019 року, в межах якого прийнято оскаржувану постанову. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому, згідно поданих письмових заперечень зазначив, що кримінальне провадження правомірно закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, а закриттю провадження передувало встановлення всіх обставин справи, внаслідок чого зроблено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України в діях слідчого ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000480 від 21.05.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.04.2019 року за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 від 07.02.2019 року внесено до ЄРДР інформацію про злочин передбачений ч. 1 ст. 365 КК України з приводу того, що слідчим СВ Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області неправомірно прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000318 від 17.04.2018 року, що свідчить, на думку заявника, про перевищення влади або службових повноважень працівником поліції.

Відповідно до мотивів заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_8 від 07.02.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, слідчий СВ Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 неправомірно, без належних правових підстав, прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 0000318 від 17.04.2018 року, яка була в подальшому скасована.

Оскаржуваною постановою від 11.06.2020р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.284 КПК України (в редакції на час винесення постанови) слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із засад кримінального провадження є розумні строки. У відповідності до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 219 КПК України (в редакції на час винесення постанови) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.
Таким чином, в даному кримінальному провадженні від 21.05.2019 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, строк досудового розслідування, у зв`язку з відсутністю повідомлення особі про підозру, закінчився.

Відповідно слідчий дотримався свого обов`язку передбаченого ч. 1 ст. 284 КПК України та правомірно закрив кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.
Поряд з цим, у ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Ст. 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.
Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 11.06.2020 року та матеріалів кримінального провадження № 0000480 від 21.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в межах даного провадження слідчим досліджено зміст заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про злочин від 07.02.2019 року, допитано їх як свідків, які дали показання аналогічні мотивам заяви.

Також, було допитано як свідка слідчого ОСОБА_7 , який повідомив про хід досудового розслідування та про прийняття рішення про закриття в частині кримінального провадження № 0000318 від 17.04.2018 року. При цьому, та обставина, що свідок повідомив про залишення в силі його постанови від 21.12.2018 року немає правового значення, так як під час досудового розслідування встановлено та долучено до матеріалів провадження постанову прокурора від 24.01.2019 року, якою скасовано постанову слідчого від 21.12.2018 року. Відповідно сам по собі факт скасування рішення слідчого з процесуальних та матеріальних підстав не може вказувати на наявність в його діях складу злочину. Таким чином, слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність в діях слідчого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а доводи заявників такими, що є по суті незгодою з прийнятим слідчим рішенням.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 365 КК України характеризується вчиненням перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. При цьому, згідно з п. 3 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно умислом.

Таким чином, оскільки склад злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 365 Кримінального кодексу України, за своєю конструкцією є матеріальним, то необхідною ознакою його об`єктивної сторони є наявність причинно-наслідкового зв`язку між перевищенням владою або службових повноважень та істотною шкодою.

Разом з тим, виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено як ознак перевищення влади або службових повноважень, так і самої істотної шкоди.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, скаржником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях слідчого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, оскільки факт перевищення службових повноважень, факт завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявника, а також умислу в діях службової особи об`єктивно не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження, яке, з врахуванням ч. 1 ст. 284 КПК України (в редакції на час винесення постанови), закрите у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000480 від 21.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.09.2020 року о 16.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1