справа №474/762/2020
Провадження №1-кп/474/137/2020
УХВАЛА
іменем України
(про заявлення самовідводу та передачу справи до канцелярії для визначення судді для розгляду заяви про самовідвід )
21.12.20 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ЄРДР 0000176) за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 цього ж населеного пункту, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
04.11.2020 р. до Врадіївського районного суду надійшло кримінальне провадження №ЄРДР 0000176 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020р. головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_6 .
Прокурор Врадіївського відділу Перовомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтвердив обставини приймання судді ОСОБА_6 участі в кримінальному провадженні №0000008 матеріали якого були використані як доказ у вказаному кримінальному провадженні 0000176. Він же заперечив проти вирішення заяви про самовідвід під час підготовчого судового засідання, 21.12.2020р., з огляду на неможливість його проведення у відсутність нез`явившогося обвинуваченого, присутність якого під час судового розгляду відповідно до вимог ст. 323 КПК України є обов`язковою. Посилався на необхідність відкладення судового засідання з цих підстав.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, звернувшись з заявою (вх.№5435 від 17.12.2020р.) в якій просив розгляд питання про відвід судді ОСОБА_6 провести у його відсутність, та висловив думку про те, що згоден з відводом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 надав на підтвердження підстав для самовідводу протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, який використаний як доказ у цьому ж кримінальному провадженні №0000176 в якому зафіксована розмова третьої особи з його підзахисним, в якій остання повідомила що між нею та нібито суддею ОСОБА_6 мала місце бесіда про те, що відбувся обшук та що є заява по наркотикам, в якій третя особа також повідомляла що знає суддю ОСОБА_6 бо були зальоти з тещою. Також захисник послався, що вирішення заяви про відвід чи самовідвід на цій стадії процесу, у даному судовому засіданні, у відсутність його підзахисного від якого надійшла заява про вирішення цього питання у його відсутність з чим він згоден, не суперечитиме інтересам його клієнта та буде сприяти дотримання розумних строків розгляду справи.
За такого, з огляду на наявність заяви обвинуваченого про розгляд питання про відвід судді у його відсутність, а також згоду захисника останнього ОСОБА_4 про вирішення питання щодо відводу (самовідводу) у відсутність його підзахисного у цьому ж судовому засідання, враховуючи, що на даній стадій процесу не вирішується питання про винність (невинність) ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння, та не вчиняються інші процесуальні дії, які б могли порушити права обвинуваченого, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд визнав можливим вирішити питання щодо заявлення самовідводу у відсутність нез`явишогося обвинуваченого.

Суддя ОСОБА_6 вважає за необхідне заявити собі самовідвід, з підстав наявності інших обставин які викликають сумніви у неупередженості судді (п.4 ч.1 ст.75 КК України), а саме:
-приймання участі в кримінальному провадженні №0000008 (надання дозволу на обшуку третьої особи) матеріали якого були використані як доказ у вказаному кримінальному провадженні 0000176 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК;
-посилання третьої особи у розмові з абонентом №2 ( ОСОБА_5 ) що зафіксована у протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, який як доказ у цьому ж кримінальному провадженні, відкритий сторонам та долучений ухвалою суду за клопотанням сторони захисту, на бесіду, що мала місце між нею та нібито суддею ОСОБА_6 про те, що відбувся обшук та що є заява на нього по наркотикам, в якій третя особа також повідомляла що знає суддю ОСОБА_6 бо були зальоти з тещою.
При цьому слід зазначити, що з третьою особою, бесіда яка зафіксована у протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії не мала місце. Натомість, оскільки вказана третя особа була неодноразовим учасником цивільних проваджень та проваджень у справах про адміністративні правопорушення, то мали місце під час судового розгляду лише роз`яснення ним, як головуючим суддею, її процесуальних прав та обов`язків, а також заклики до належної процесуальної поведінки.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами. Так, рішенням у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.
Згідно рекомендацій у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 р. (далі-Висновок №1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Так, у п.12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Крім того, при постановленні даної ухвали, враховано й те, що відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, що затверджений ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).
Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).
У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п.45).
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06 вересня 2005 року, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п.81).
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 80 цього ж кодексу, за наявності підстав, зазначених у ст. ст.75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленомучастиною третьою статті 35 цього Кодексу. При цьому згідно з ч.2 ст. 81 КПК України усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.

У відповідності до ст.ст. 5 та 6 Кодексу суддівської етики (далі - Кодекс), незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду.

Пунктом 4 ч.1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя не може брати участі в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб`єктивного ставлення до обвинуваченого ОСОБА_5 , вважаю доцільним заявити заяву про самовідвід та кримінальне провадження №1-кп/474/762/2020 (№ЄРДР 0000176) по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК передати до канцелярії Врадіївського районного суду Миколаївської області для визначення судді для розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.35, 81. 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заявити самовідвід у справі №1-кп/474/762/2020 (кримінальне провадження №ЄРДР 0000176) по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК з підстав наявності інших обставин які викликають сумніви у неупередженості судді (п.4 ч.1 ст. 75 КПК України).
Кримінальне провадження №1-кп/474/762/2020 (№ЄРДР 0000176) по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК передати до канцелярії Врадіївського районного суду Миколаївської області для визначення судді для розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошено о 17.00 год. 21.12.2020р.
Суддя ОСОБА_6