Дата документу 24.12.2020 Справа № 332/3642/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3642/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1733/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зубово Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, є пенсіонером, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має на утриманні дружину, яка є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці без позбавлення права керування транспортними засобами.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2512,16 грн.
Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду, спричинену злочином в сумі 10000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішена доля речового доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі (з врахуванням поданих до неї уточнень) захисник - адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, дійшов до помилкового висновку, що обвинувачений відмовляється відшкодувати потерпілому шкоду. Так, 19 вересня 2020 року ОСОБА_6 фактично передано потерпілому ОСОБА_8 10000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Таким чином, на даний час обвинуваченим вжито заходів для усунення шкоди, спричиненої потерпілим.

З урахуванням вжитих ОСОБА_6 заходів для усунення шкоди, відсутності суспільної небезпеки особи обвинуваченого та невеликої тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.286 КК України.

Згідно з вироком суду, 31 липня 2019 року, приблизно о 00-00 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи автобусом «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для здійснення перевезення працівників ПАТ «Запоріжсталь», стояв в заїзному кармані проїзної частини виїзду від Південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне Шосе, 72 в напрямку вул.Південне Шосе в м.Запоріжжі. В салоні автобусу в якості пасажира перебував ОСОБА_8 .
Після посадки пасажирів, водій ОСОБА_6 перед початком руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, почав рух прямо від південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь» в напрямку вул. Південне Шосе, при цьому, не виїхав із заїзного карману, в результаті чого допустив наїзд на бордюрний камінь та виїхавши на праве узбіччя, скоїв наїзд на стовп вуличного освітлення.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-495 від 29 серпня 2019 року, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу «Богдан А- 09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до лікарні.
Згідно з висновком судової медичної експертизи №676 від 29 серпня 2019 року, закритий перелом бічного виростка великогомілкової кістки з ушкодженням м`язово - сухожильного переходу бічного широкого м`язу стегна, розривом задньої хрестоподібної зв`язки і присереднього меніска з розвитком гемартрозу (крововиливу в порожнину суглоба); садно в області правої гомілки у ОСОБА_8 в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник - адвокат ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги в цілому підтримав та подав уточнення до неї, але разом з цим, заявив клопотання, яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_6 , і проти якого не заперечував потерпілий ОСОБА_8 , про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного із потерпілим.
Прокурор проти даного клопотання заперечував, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

На підставі ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною першою статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 уперше вчинив злочин невеликої тяжкості, на час апеляційного розгляду повністю відшкодував потерпілому шкоду, примирився із потерпілим, що підтверджується відповідними письмовими заявами обвинуваченого та потерпілого, у яких останні також просять закрити кримінальне провадження з зазначених підстав.
Підсумовуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.
Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Апеляційний суд може закрити кримінальне провадження як за матеріалами, що надійшли із суду першої інстанції, так і на підставі нових матеріалів, наданих учасниками процесу або витребуваних самим апеляційним судом.

Дана позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13 серпня 2019 року (справа №537/1772/17, провадження № 51-1493км219.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.2 ст.284, ст.417 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , яке підтримано обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засуджено, скасувати.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284, ст.417 КПК України, ст.46 КК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4