Справа № 299/271/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого

за ч.1 ст. 115 КК України
з участю:
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

До Іршавського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні вважає, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 вважають, що обвинувальний акт слід провернути, оскільки він не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу, змінивши міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Потерпіла ОСОБА_8 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши учасників, дослідивши поданий обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає, що його слід повернути прокурору, так як акт складено з порушенням вимог ст. 291 КПК України, які є суттєвими і виключають можливість прийняття судом законного рішення у справі.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Пунктом 13 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Частиною 4 ст.110 КПК України зазначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов якщо він був заявлений, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був заявлений під час досудового розслідування і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку передбаченого частиною другою ст.297-1 КПК України).
Суд констатує, що надісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає: формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілу і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст. ст. 42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.
У цьому випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особи потерпілого й обвинуваченого, їх взаємовідносини, причину і тривалість проживання потерпілого в будинку обвинуваченого, події, які передували їх конфлікту 10.12.2018, привід конфлікту, дії кожного з його учасників на місці події в їх послідовності і взаємозв`язку; момент, місце, мета і причина нанесення удару ножем, взаємне розташування при цьому потерпілого та обвинуваченого, їх антропометричні дані, сліди на одязі обвинуваченого, наявні у нього тілесні ушкодження, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2 ст. 91 КПК України.
З пояснень обвинуваченого і потерпілої в судовому засіданні і під час апеляційного розгляду кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 був фізично сильнішим за обвинуваченого, судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, не працював, тривалий час поводив себе з обвинуваченим зухвало, зловживав алкоголем, а 10.12.2018 вчергове, у нетверезому стані, чіплявся до обвинуваченого, погрожував йому та ображав його нецензурними словами, схопив за одяг і потягнув на себе. А обвинувачений в цей час ножем, яким «намазував хліб маслом», випадково, без наміру вбити, його вдарив.
З доказів, які представив суду прокурор, зокрема, показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновків експертів, відомостей з протоколів огляду місця події, слідчого експерименту, речових доказів, вбачається, що розслідуванням обставин, які передували удару ножем, слідчий і прокурор не займались, а тому не визначились, які з них є установленими і в обвинувальному акті, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, не вказали, обмеживши у такий спосіб можливість визначитись у фактичних обставинах кримінального правопорушення і суду, який виходити за межі, вказані у ст. 337 КПК України, не вправі.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого, підтвердженого доказами, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, залишає відкритим питання про те. чи досліджені і відкинуті органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, у тому числі висунута обвинуваченим, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Така невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України обмежила право сторони захисту обстоювати свої законні інтереси, стороні обвинувачення - можливість доводити обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті і змусила суд давати оцінку обставинам, які можуть мати значення для кримінального провадження, однак органом досудового розслідування не з`ясовані, оскільки в обвинувальному акті не викладені, але і не спростовані.
За таких обставин суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт разом з додатками до Берегівської місцевої прокуратури.

Відносно клопотання захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд виходить з наступного.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ризики відносно нього, якими було обґрунтовано обрання запобіжного заходу не змінилися, строк тримання його під вартою не виходить за межі розумного.

Керуючись ст. ст. 314, 376 ч.2 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України повернути до Берегівської місцевої прокуратури.
Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в Закарпатський апеляційний суд області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді:
ОСОБА_2

ОСОБА_3