Справа №212/773/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002666 від 26.11.2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, з не повною середньою освітою, учня 9 класу Комунального закладу освіти «Криворізького багатопрофільного навчально-реабілітаційного центру «Натхнення» ДОР», раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,обвинувачений ОСОБА_3 ,законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,представник сектору ювенальної пробації м. Кривий Ріг ОСОБА_7 ,представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_3 , 25.11.2019 року близько 15.45 години знаходячись біля магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: мкр. 5-й Зарічний, 39А в Покровському районі м. Кривий Ріг, під час спілкування з раніше незнайомим малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив, що у останнього у користуванні перебуває мобільний телефон, який знаходився у сумці чорного кольору та належав його матері - ОСОБА_10 .

Помітивши, що малолітній ОСОБА_9 відволікся у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного мобільного телефону та обернення його на свою користь.

Того ж дня, близько 15.50 години, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись біля вказаного магазину, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, скориставшись неувагою малолітнього ОСОБА_9 усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, підійшов зі спини до малолітнього ОСОБА_9 та шляхом вільного доступу з чоловічої сумки чорного кольору, яка знаходилась у останнього через плече таємно викрав мобільний телефон «XIAOMI A 6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, належнийпотерпілій ОСОБА_10 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 2310,41 гривень, у чохлі сірого кольору та з сім картою оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь.

Своїми злочинними діями неповнолітній ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення майна, що належить потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні винним себе визнав, пояснив що в обвинувальному акту обставини викладені вірно та відповідають дійсності, розкаюється, просить призначити мінімальне покарання.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_3 її син, пообіцяла йому купити телефон, але не вистачає коштів, а син дуже хотів, тому в такий спосіб вирішив питання, з сином проведена бесіда, він пообіцяв що такого більше не трапиться.

Потерпіла ОСОБА_10 подала до суду заяву, в якій просила кримінальну справу розглядати без її участі, претензій до обвинуваченого не має. Рішення просить винести на розсуд суду, згідно вимог чинного законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , крім його власних показів, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні: - протоколом огляду місця події від 25.11.2019 року, проведеному у присутності понятих, за участю представника потерпілого ОСОБА_10 на відкритій ділянці місцевості біля буд. АДРЕСА_2 з фото таблицями, нічого не виявлено та не вилучено (а.к.п. 9-13);
-протокол огляду предмету від 26.11.2019 з фото таблицями (а.к.п.23-26), відповідно до якого був огляду мобільний телефон марки «ХІАОМІ А6» який добровільно видав ОСОБА_11 ;
-постановою слідчого від 26.11.2019 року мобільний телефон визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій;
-висновок судово-товарознавчої експертизи № 1406 від 11.01.2020 року, ринкова вартість станом цін на 25.11.2019 року мобільного телефону «ХІА0МІ А 6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору придбаного в 2019 році становила 2310,41 гривень.
Судом встановлено, що докази, досліджені в судовому засіданні, в повному обсязі підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Дослідивши докази надані стороною обвинувачення та аналізуючи їх суд приходить до висновку про те, надані докази є належними та допустимими, винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що він є неповнолітнім, навчається у комунальному закладі згідно характеристики з місця навчання характеризується негативно, на території м. Кривий Рогу проживає з народження разом з матір`ю ОСОБА_6 та братом, вітчимом ОСОБА_12 , (біологічний батько помер у 2006 році), за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога перебуває з вересня 2019 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра перебуває з 2010 року з приводу легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з порушенням поведінки, свою провину в скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.
Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітньому віці. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта № 18 від 23.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованого йому правопорушення (25.11.2019 року) яким-небудь Хронічним психічним захворюванням не страждав, у стані Тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, виявляв Легку розумову відсталість у ступені помірно вираженої дебільності з поведінковими розладами (Б 70.1, згідно МКХ-10) та за своїм психічним станом не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_3 на теперішній час яким-небудь Хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляє Легку розумову відсталість у ступені помірно вираженої дебільності з поведінковими розладами (Р 70.1, згідно МКХ-10) та за своїм психічним станом не здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в тому числі і в місцях позбавлення волі.
Отже, наявні у ОСОБА_3 на час скоєння злочину психічні розлади, були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).
Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.
Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду. Надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричних експертів № 18 від 23.01.2020 року, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.
Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ступень тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відносяться до проступку, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає можливим визначити покарання обвинуваченому у виді громадських робіт на мінімальний строк, згідно до ст.100 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем мешкання засудженого.
У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.
Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Питання про долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України. Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження не обирався. Цивільний позов не заявлено.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 369-374, 376, 503, 504 ч.2 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185, ст. 100 КК України і призначити йому покарання 30 (тридцять) годин громадських робіт.
На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, за місцем мешкання ОСОБА_3 .
Речові докази: мобільний телефон «XIAOMI A 6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, що передано потерпілій ОСОБА_10 залишити у користуванні власника за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1