Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 серпня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2019 року у кримінальному провадженні №0000556 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 18 листопада 2016 року) про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не інваліда, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не інваліда, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий просить оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати та ухвалити новий, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі, тобто стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 13 027, 68 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Відповідно до пп.1,2, ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили вирішено не застосовувати.

ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрито. Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 2727,63 гривень (дві тисячі сімсот двадцять сім гривень 63 копійки), моральну шкоду в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч гривень) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги потерпілий, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність винуватості та розмір призначеного обвинуваченим покарання, вважає оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні вказав, що зазначений ним розмір моральної шкоди є завищеним, однак суд не навів жодних обгрунтувань та законних підстав для визначення розміру моральної шкоди в розмірі саме 12 000 грн та вважає, що з урахуванням здешевлення гривні розмір моральної шкоди складає 50 000 грн.

За вироком суду, 17 листопада 2016 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу кафе «Пантера», що по вул.І.Франка,4 в смт.Рокитне Рівненської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_4 один удар кулаком руки в область голови, після чого ОСОБА_4 почав тікати. Наздогнавши, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 один удар правою ногою по нозі, та два удари правою ногою по руках, якими останній прикривав голову з правої сторони, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді перелому ліктьової кістки правої руки, які за критерієм тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості.
ОСОБА_6 , побачивши вищевказану бійку, підбіг до ОСОБА_4 та наніс останньому не менше трьох ударів руками в голову та тулуб, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді синців повік обох очей та правої половини чола, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого на підтримання поданої ним апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, обвинувачених та законного представника обвинуваченого, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Главою дев`ятою КПК України встановлений порядок відшкодування (компенсації) шкоди у кримінальному провадженні та процедура пред`явлення цивільного позову.

Виходячи зі змісту ст.128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

З апеляційної скарги вбачається, що вирок суду оскаржується виключно в частині вирішення судом першої інстанції, заявленого по справі цивільного позову, а тому колегією суддів апеляційного суду вирок суду першої інстанції, згідно ст.404 КПК України, перевірятиметься лише в цій частин.

Відповідно до вимог ст.ст.129,374 КПК України та роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року (з наступними змінами), постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому. У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду. При цьому, приймаючи рішення з цього питання на грунті ретельно досліджених законних підстав та розміру заявленого цивільного позову, суд має керуватися відповідним матеріальним законом.

Як підтверджується оскаржуваним вироком, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди за цивільним позовом ОСОБА_4 , з`ясовував наявність такої шкоди, протиправність діянь осіб, що її завдали, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями та вини обвинувачених у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції, як встановлено з мотивувальної частини вироку, виходив також із засад розумності, справедливості та виваженості, при цьому врахував стан здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану та судом прийнято рішення про стягнення:
- із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_4 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 2727,63 гривень (дві тисячі сімсот двадцять сім гривень 63 копійки);
- із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_4 заподіяну злочином моральну шкоду в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч гривень),
тим самим частково задовольнивши позовну заяву потерпілого.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Такі ж обставини, тобто ті, які повинен ураховувати суд при вирішенні даного питання, містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Зокрема у вищевказаній постанові зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди, вказаних вимог закону в повній мірі дотримався.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції врахував характер та тривалість заподіяних ОСОБА_4 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Задовольняючи частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди з обвинувачених в сумі 12 000 грн., суд першої інстанції належним чином обгрунтував мотиви прийняття такого рішення, при цьому в достатній мірі врахував майновий стан обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дані про їх особи, та наявність встановлених обставин, які впливають на прийняте в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги потерпілого щодо неможливості тривалий час працювати та заробляти кошти для себе та своєї сім`ї колегія суддів вважає голослівними, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що потерпілий був працевлаштований та отримував прибуток до моменту отримання травм, він до апеляційної скарги не долучив та під час апеляційного розгляду для колегії суддів не надав.

Крім того, потерпілий під час апеляційного розгляду пояснив, що в розмір моральної шкоди він заклав вартість металевої пластини, яка йому була вживлена в руку внаслідок отриманих травм від протиправних дій обвинувачених.

Однак, такі доводи потерпілого для колегії суддів є незрозумілими, оскільки потерпілим в апеляційній скарзі та під час апеляційного прозгляду не наведено жодних обгрунтованих міркувань щодо стягнення вартості пластини саме як моральної шкоди.

До того ж, потерпілий посилається, як на підставу стягення моральної шкоди, на періодичні болі голови та руки, що спричиняє йому крім фізичних, ще й моральні страждання.

Проте, колегія суддів такі доводи відхиляє з підстав їх недоведеності, так як потерпілим на їх підтвердження не долучено жодних медичних документів, які б відхилили сумніви щодо дійсності даних доводів потерпілого.

Разом з тим, як встановлено в ході апеляційного перегляду вироку суду, потерпілим не надано доказів того, що в результаті протиправних дій обвинувачених у нього відбулись вимушені зміни у життєвих та виробничих стосунках, знизився ступінь ділової репутації, а також не надано доказів, розрахунків чи обгрунтованих міркувань потерпілого ОСОБА_4 на підтвердження розміру моральної шкоди.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий потребує додаткового обстеження та лікування.

Крім того, будь-яких інших доказів, крім тих, що внаслідок дій обвинувачених зазнав моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, потерпілим, не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції є помірним, та таким, що відповідає принципам розумності та справедливості.

Стосовно доводів апеляційної скарги потерпілого про неправильне визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинувачених на користь потерпілого, то вони є голослівними та такими, що не грунтуються на матеріалах справи, оскільки жодними належними та допустимими доказами не підтверджені та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру матеріальної та моральної шкоди, яка стягується з обвинувачених на користь потерпілого.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що вирок суду першої інстанції повністю відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування чи зміни за наслідками розгляду апеляційної скарги потерпілого не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

ВирокРокитнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2019 року у кримінальному провадженні №0000556 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 18 листопада 2016 року) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргупотерпілого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3