Провадження № 1-в/522/260/20
УХВАЛА
18 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 03.04.2018 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 146 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Приморського районного суду надійшло подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який закінчився 03.04.2020 року.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Оболонського районного суду м.Києва від 03.04.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч. 2 ст. 146 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та на нього покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти даний орган про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 03.05.2018 року, матеріали щодо засудженого надійшли до Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області 16.05.2018 року, де його було поставлено на облік.

В подальшому, 25.10.2018 року ОСОБА_4 на виклик органу пробації не з`явився без поважної причини та 25.11.2019 року виїхав за межі України без погодження з відповідним органом. На теперішній час місцезнаходження засудженого невідоме.

23.05.2019 року, під час перебування на обліку, ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, нових кримінальних правопорушень не скоїв.

Строк випробування закінчився 03.04.2020 року.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.

Представник Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій вимоги підтримав та просив провести судове засідання за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Також відповідно до ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

З роз`яснень, що викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз вказаних законів та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів провадження, вироком Оболонського районного суду м.Києва від 03.04.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч. 2 ст. 146 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та на нього покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти даний орган про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому засуджений не з`явився на виклик органу пробації, за адресою, зазначеною у вироку суду, не проживає та його місцезнаходження на теперішній час невідоме.

Іспитовий строк закінчився 03.04.2020 року, тому орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінчення строку випробування.

Так, згідно ч. 4 ст. 539 КК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Таким чином, виходячи з того, що на теперішній час ОСОБА_4 за адресою, вказаною у вироку суду, не проживає, місцезнаходження засудженого невідоме, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання органу пробації, оскільки вищевказане подання може бути розглянуто судом виключно після розшуку засудженої і за її присутності у судовому засіданні.

Разом з тим уповноважений орган не позбавлений права потворно звернутися із відповідним поданням повторно до суду, в порядку та у спосіб передбачений КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 369, 372, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 03.04.2018 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 146 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1