Єдиний унікальний № 501/3967/20
Провадження № 1-кс/501/679/20
УХВАЛА

18 грудня 2020 року м. Чорноморськ

Слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430.

Сторона обвинувачення: слідчий ОСОБА_2 , прокурори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Власник майна ОСОБА_9 .

Суть питання, що вирішується
ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт всього майна, в тому числі двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено слідчим 02.06.2011 р., а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідний запис від 02.06.2011 р.

Встановлені судом обставини
24 листопада 2020 року дане клопотання надійшло до суду та після самовідводу слідчого судді 17 грудня 2020 року передане слідчому судді ОСОБА_1 .

Своє клопотання ОСОБА_9 мотивує тим, що 02 червня 2011 року слідчий СВ Іллічівського МВ УМВС України в Одеській області наклав арешт на його майно. Вироком Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2013 р. його було виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку з недоведеністю його участі у вказаному злочині. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.03.2014 р. вказаний вирок був скасований, а кримінальна справа повернута до прокурора м. Іллічівська Одеської області для організації проведення додаткового розслідування.

Однак, арешт майна не був скасований ні вироком, ні судом апеляційної інстанції. На теперішній час у нього статус свідка в кримінальному провадженні, він звернувся до слідчого з клопотанням про скасування арешту, однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.

02 червня 2011 року слідчий СВ Іллічівського МВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_10 наклав арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 (а.п. 4).

07 квітня 2014 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України (а.п. 57).

06 березня 2020 року слідчий Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна у даному кримінальному провадженні та рекомендовано звернутися до Іллічівського міського суду Одеської області в порядку цивільного судочинства щодо зняття арешту на вказане майно. В резолютивній частині постанови зазначене повідомлення ОСОБА_9 про те, що в накладенні арешту підстава відпала, проте вказана процесуальна дія вирішується в порядку цивільного судочинства (а.п. 10 12).

Відомості, які містяться в матеріалах клопотання та доданих документів свідчать про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершене.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
Відповідно до другого абзацу ч. 1 ст. 174 КПК України, який набрав чинності 19.11.2012 р. (далі КПК 2012 р.), арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Однак, арешт майна у даному кримінальному провадженні був застосований 02.06.2011 р., тобто до дня набрання чинності КПК 2012 р.

А п. 9 Розділу XІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» КПК 2012 р. встановлено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Порядок скасування арешту майна, що діяв до дня набрання чинності КПК 2012 р. був встановлений у ч. 6 ст. 126 КПК 1960 р., відповідно до якого накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження скасувати арешт майна, який був застосований до набрання чинності КПК 2012 р., оскільки прийняття такого рішення віднесене до повноважень слідчого, який має право прийняти таке рішення в порядку, передбаченому КПК України 1960 р.

Тому суд позбавлений можливості розглянути клопотання по суті та робити висновки про те, чи відпала потреба у застосуванні арешту майна у даному кримінальному провадженні.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 дійшов висновку про розгляд такого питання за правилами цивільного судочинства, однак правовідносини не є подібними до цієї справи, оскільки Верховний Суд дійшов такого висновку щодо арешту, накладеного у кримінальній справі, яка була завершена ухваленням вироку.

Крім того, Верховний Суд у постанові Великої Палати від 30.06.2020 р. (справа № 727/2878/19) в п. 51 виклав висновок про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Однак, кримінальне провадження, в рамках якого був застосований арешт, про зняття якого подане клопотання, ще триває, а тому у слідчого відсутні підстави не застосувати норми КПК 1960 р., відповідно до прямої вказівки про це у п. 9 Розділу XІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» КПК 2012 р.

Положення КПК 2012 р. не регулюють питання кримінального провадження у випадку надходження до слідчого судді клопотання про скасування арешту майна, вирішення якого віднесене до повноважень слідчого.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК 2012 р., у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

В п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК 2012 р. до загальних засад кримінального провадження віднесена диспозитивність.

Відповідно до засади диспозитивності кримінального провадження, закріпленого в ч. 3 ст. 26 КПК слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

До повноважень слідчого судді не віднесене питання про скасування арешту майна, застосованого до дня набрання чинності КПК 2012 р. у незавершеному кримінальному провадженні.

Також на розгляд слідчого судді не винесене питання про правомірність відмови слідчого у скасуванні такого майна.

Тому, клопотання ОСОБА_9 має бути залишене без розгляду.

Керуючись ст. ст. 174, 370 372, п. 9 Розділу XІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Залишити без розгляду клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту всього майна, в тому числі двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено слідчим 02.06.2011 р., а також виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідний запис від 02.06.2011 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1