Справа № 182/6201/17
Провадження № 1кп/201/1408/2020
УХВАЛА

9 грудня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003776 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Придніпровське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,-

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України відносно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого завершується 12.12.2020.

Судом, на виконання вимог ст. 331 КПК України, поставлено питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, на що прокурор заявив про необхідність про продовження тримання під вартою обвинуваченого, так як існують ризики вчинення повторного злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий і обвинувачується у вчиненні нового злочину під час непогашеної судимості, раніше не працював, тобто не мав доходу. Також існує ризик впливу на потерпілого, оскільки обвинувачений територіально проживає неподалік останнього і не виключено ризику переховування від суду оскільки обвинувачений розуміє тяжкість покарання і міцних соціальних зав`язків не має. Інші запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченого посилаючись на те, що прокурором тривалий час не забезпечуються свідки в судове засідання, в той час як обвинувачений тримається під вартою вже занадто довго. У обвинуваченого на утриманні є престаріла матір, яка потребує фізичної допомоги, а тому просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який зможе забезпечити всі встановлені судом ризики.

Заслухавши думки учасників, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину, оскільки останній судимий за вчинення злочинів що посягають на здоров`я громадян, що саме по собі свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим нового злочину і цей ризик є доволі суттєвим.

Також не є необґрунтованими посилання прокурора на наявність ризику уникнення обвинуваченим суду, так як останній розуміє тяжкість можливого покарання, що може спонукати його до уникнення відповідальності, шляхом втечі і він не має міцних соціальних зав`язків, які б могли знівелювати цей ризик. .

Наявність інших ризиків прокурором не доведено, так як навіть з самих доводів прокурора не вбачається, що наявність хоча б натяк на те, що обвинувачений намагався впливати на потерпілого

Таким чином суд встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які не є міцними настільки, щоб нівелювати встановлені судом ризики, те що він працює неофіційно, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, обставини злочину описані в обвинувальному акті, що свідчить про те, що обвинувачений в даний час несе в собі певну небезпеку для суспільства.

При цьому суд враховує, що обвинувачений тримається під вартою тривалий час, однак його попередні судимості, факт притягнення до відповідальності за злочин проти здоров`я особи свідчать, що суспільна небезпека в конкретному даному випадку превалює, над правом особи на особисту свободу, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде очевидно недостатнім для запобігання ризикам.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає за можливе не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 7 лютого 2021 року.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1