Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1081/21
Провадження № 1-кп/758/955/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2021 м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000864 про обвинувачення
ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львської обл., громадянина України, українця, не одруженого, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ІПН НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
В С Т А Н О В И В :

28 травня 2020 року приблизно о 10:00 годині, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел, направлений на пособництво у підробці посвідчення водія з метою його подальшого використання у своїх власних цілях.
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_3 знайшов у всесвітній мережі Інтернет особу, з якою у подальшому домовився про придбання в неї за 7000 гривень підробленого посвідчення водія. З метою виготовлення підробленого посвідчення водія ОСОБА_3 надіслав невстановленій дізнанням особі за допомогою «Вайбер» свою фотографію, однак, під час домовленості про виготовлення посвідчення попросив невстановлену дізнанням особу вказати в посвідченні водія відомості про іншу особу, щоб у подальшому не сплачувати адміністративні штрафи. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив дії, направлені на пособництво у вчиненні підробки документу.
03.06.2020 у вечірній час доби ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від невстановленої дізнанням особи посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 02.06.2015 Центр ДАІ 3201, в якому містилось його фотозображення та зазначені відомості іншої особи - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане
02.06.2015Центр ДАІ 3201, з зображенням ОСОБА_3 є підробленим, він залишив його у себе з метою подальшого використання під час керування автомобілем.
Згідно відповіді з Головного сервісного центру МВС України, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 02.06.2015 не отримували, останнє оформлено на громадянку ОСОБА_5 .
Крім того, 09.10.2020, приблизно 12:00 годин, на перехресті вулиці Івашкевича та проспекту Правди в м. Києві, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3302» д.н.з. НОМЕР_3 , був зупинений поліцейським УПП у м. Києві ДПП для перевірки документів.
В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на використання завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 02.06.2015 року Центр ДАІ 3201, в якому зазначені завідомо неправдиві відомості, а саме: містилось його зображення, однак вказано дані іншої особи - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 02.06.2015 Центр ДАІ 3201, ОСОБА_3 пред`явив його поліцейському УПП у м. Києві Д1І11, тим самим використав завідомо підроблений документ.
Згідно відповіді з Головного сервісного центру МВС України, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 02.06.2015 не отримували, останнє оформлено на громадянку ОСОБА_5 .
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, як пособництво у наданні засобів у підробленні посвідчення, який надає права, з метою подальшого використання його підроблювачем; та використання завідомо підробленого документа.
Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання ним вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, підсумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року).
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, тобто пособництво підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою подальшого використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документа, є доведеною поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його відношення до вчиненого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій статей обвинувачення у мінімальному розмірі. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Запобіжний захід відсутній.
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України суд також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 381-382, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК Українита призначити йому покарання:
- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави витрати за залучення експерта у розмірі 1307 грн. 60 коп.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1