ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретарів судового
засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000044 від 22.02.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 липня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Заставна Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який працює оператором на АЗС «Техно-Нафта-Плюс»
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Заставнівсько го районного суду Чернівецької області від 06 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Задоволено частково цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_9 , стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в особі його законного представника ОСОБА_9 2753 грн. 28 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

_______________________________________________________________
ЄУНСС: 716/907/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12
Провадження №11-кп/822/462/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.125 КК України

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та виправдати його у зв`язку із недоведеністю вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а цивільний позов залишити без розгляду.
На підтримку своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження допущено порушення загальних засад кримінального судочинства, зокрема, взято до уваги недостовірні показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та необґрунтовані висновки експерта №40-Е від 22 березня 2019 року і №08-Е від 21 лютого 2020 року (додатковий), складені з рядом процесуальних порушень. Допитані судом першої інстанції свідки не вказали конкретно, що ОСОБА_7 наніс удар потерпілому ОСОБА_11 , а тому зібрані у кримінальному провадженні докази не свідчать однозначно про доведеність винуватості ОСОБА_7 .
На апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_13 подав заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін, вказуючи, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с.125 КК України, є доведеною та ґрунтується на дослідженій районним судом сукупності доказів.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 21 лютого 2019 року близько 16 год. 50 хв.. знаходячись в с.Кадубівці, Заставнівського району, Чернівецької області, під час розмови з неповнолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, наніс один удар правою рукою в ділянку обличчя останньому.
Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці лівого плеча в нижній третині, гематоми на обличчі, струсу головного мозку. Відповідно до висновків експерта № 40-Е від 22.03.2019 та №08-Е (додатково) синець відноситься до легких тілесних ушкоджень; гематома, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор, законний представник потерпілого та представник потерпілого заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити без змін вирок районного суду.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений через свого законного представника. Прокурор, обвинувачений, захисник, законний представник та представник потерпілого не заперечили проти розгляду апеляційної скарги обвинуваченого без участі потерпілого, у зв`язку з цим, колегія суддів, керуючись положеннями ч.4 ст.405 КПК України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , оскільки його права не порушуються.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог при ухваленні вироку дотримано у повній мірі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за вказаною статтею КК України зроблено на підставі доказів, які безпосередньо досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, а саме:

-показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який в районному суді вказав, що 21 лютого 2019 року він мав конфлікт з сином обвинуваченого ОСОБА_14 , з яким вчиться в одній школі. Даний конфлікт переріс у бійку, після чого ОСОБА_11 з ОСОБА_15 пішли додому. Неподалік господарства ОСОБА_16 їх наздогнав ОСОБА_14 , а потім під`їхав обвинувачений ОСОБА_7 , який підійшов до потерпілого та наніс йому удар правим кулаком у ліву скроню. Коли ОСОБА_11 почав тікати, ОСОБА_7 наздогнав його на своєму автомобілі та зачепив автомобілем за ліве плече. Обвинувачений при цьому перебував в агресивному стані та вимагав попросити вибачення у його сина;

-показаннями свідка ОСОБА_17 батька потерпілого, який суду пояснив, що 21 лютого 2019 року близько 15 год. 30 хв. додому прийшов його син ОСОБА_11 , який був наляканий, червоний та тяжко дихав. Син йому розповів, що його побив батько ОСОБА_14 , а перед цим із ОСОБА_14 у нього в школі був конфлікт та бійка. Крім того, коли ОСОБА_11 тікав від ОСОБА_7 , останній наздогнав його на автомобілі та зачепив його за плече дзеркалом. Після вказаної події у ОСОБА_11 на обличчі були синці та підпухлість, погіршився стан здоров`я, його почало нудити, вони звернулися до лікарні знімати побої, після чого син лежав у лікарні зі струсом головного мозку;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , яка суду першої інстанції показала, що є односельчанкою обвинуваченого, 21 лютого 2019 року до неї попросився зайти ОСОБА_11 на подвір`я, після чого туди на автомобілі під`їхав ОСОБА_7 і просив у ОСОБА_11 , щоб той просив вибачення у його сина. ОСОБА_7 пояснив їй, що ОСОБА_11 побив його сина. Що відбувалося до зазначених подій, вона не бачила, тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_11 також не бачила. Після цього ОСОБА_7 з сином поїхав, а ОСОБА_11 через декілька хвилин також поїхав додому;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду першої інстанції пояснив, що є односельчанином вищевказаних осіб. Бачив, як ОСОБА_7 з сином на автомобілі під`їхали до господарства ОСОБА_18 та про щось говорили, після чого ОСОБА_7 поїхав;

-витягом з ЄРДР за №0000044 від 22.02.2019 року, за ч.1 ст.125 КК, постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України (т.1 а.п.1-5);

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 за фактом нанесення ОСОБА_7 тілесних ударів рукою в обличчя її сину ОСОБА_11 (т.1 а.п.9-10);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2019 року з фототаблицями за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який в присутності понятих та законного представника продемонстрував механізм нанесення йому удару ОСОБА_7 (т.1 а.п.21-23);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2019 року з фототаблицями за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , який в присутності понятих, психолога та педагога, визнаного його законним представником, продемонстрував механізм та локалізацію нанесення ОСОБА_11 удару ОСОБА_7 (т.1 а.п.43-45);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2019 року з фототаблицями за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який продемонстрував розмову з потерпілим ОСОБА_11 на території господарства ОСОБА_18 (т.1 а.п.88-90);

-висновком експерта №40-Е від 22.03.2019 року, відповідно до якого встановлено тяжкість, механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_11 ;

-висновком експерта №08-Е (додатково), відповідно до якого у неповнолітнього ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці лівого плеча в нижній третині; гематоми на обличчі; струсу головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, цілком можливо при обставинах, описаних в ухвалі суду і на які вказав потерпілий ОСОБА_11 і свідок ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту 22.03.2019, внаслідок нанесення йому удару кулаком сторонньої особи в обличчя і при одноразовому травмуванні лівої руки дзеркалом рухомого автомобіля, можуть відповідати терміну 21.02.2019 і відносяться: синець до легких тілесних ушкоджень; гематома, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Вище описані ушкодження не характерні для самовільного падіння потерпілого з висоти власного зросту на тверду поверхню, а також для нанесення ударів ногами та іншими сторонніми предметами по різних частинах тіла (т.2 а.п. 131-132).

Судом першої інстанції було також допитано судового експерта ОСОБА_20 , який надав суду показання, що проводив в межах даного кримінального провадження судово-медичну та додаткову судово-медичну експертизи. Судовий експерт підтвердив висновки судово-медичних експертиз та зазначив, що струс головного мозку у потерпілого ОСОБА_11 міг виникнути від одного удару сторонньою особою в ділянку голови, при чому, розмір гематоми на обличчі останнього свідчить про те, що удар був нанесений добре фізично розвинутою дорослою людиною, вищою за потерпілого.

Судом першої інстанції було також заслухано показання неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що 21 лютого 2019 року в нього був конфлікт та бійка з ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_14 зателефонував батькові ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 приїхав, ОСОБА_11 забіг до господарства ОСОБА_18 , де між ними відбулася розмова, ОСОБА_7 запитував, чому ОСОБА_11 побив його сина, однак ударів не наносив та дзеркалом автомобіля не зачіпав.

Колегія суддів погоджується із критичною оцінкою, наданою судом першої інстанції показанням свідка ОСОБА_14 , оскільки вони є аналогічними показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який є його батьком та вину не визнав. Показання обвинуваченого ОСОБА_7 та його сина ОСОБА_14 суперечать іншим зібраним доказам у кримінальному провадженні, які є послідовними, взаємоузгодженими та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Твердження сторони захисту про недопустимість як доказів висновків судово-медичних експертиз, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що судово-медичні експертизи проведені у відповідності до вимог ст.242 КПК України та Закону України «Про судову експертизу», експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову або ухилення від надання такого висновку.

У висновках судово-медичних експертиз експерт надав відповіді на всі питання, зазначені у відповідних ухвалах слідчих суддів, при допиті у судовому засіданні пояснив свої висновки.

Крім того, стороною захисту, у разі виявлення неточностей у вказаних висновках судових експертиз, не було подано клопотання про призначення додаткової або комісійної експертизи.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає дані висновки судово-медичних експертиз належними та допустимими доказами, які, у сукупності з іншими доказами, доводять винуватість ОСОБА_7 .

Крім того, доводи апелянта про неправдиві показання свідка ОСОБА_15 , поставлені в основу обвинувального вироку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даний свідок безпосередньо судом першої інстанції допитаний не був, його показання судом першої інстанції безпосередньо не сприймалися та в обґрунтування вини ОСОБА_7 судом не ставляться.

Таким чином, районний суд безпосередньо дослідив всі наявні у справі докази та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки сукупність доказів, наявна у даному кримінальному провадженні, свідчить поза розумним сумнівом про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_7 , то воно призначено районним судом з урахуванням вимог ст.65 КК України, враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, винуватість у вчиненому не визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Крім того, враховано думку неповнолітнього потерпілого та його законного представника, що вказали про наявність претензій до обвинуваченого та просили його суворо покарати.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до даних досудової доповіді, складеної органом пробації щодо обвинуваченого, ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної безпеки для суспільства, у тому числі, окремих осіб, оцінюється як середній.

Врахувавши зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з чим погоджується і апеляційний суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні вирішено у відповідності до вимог ст.ст.128,129 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апелянтом не наведено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

23.12.2020 року
(дата засвідчення копії)