Єдиний унікальний № 946/281/20
Провадження № 1-кп/946/347/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
про звільнення особи від кримінальної відповідальності
та про закриття кримінального провадження

17 листопада 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002206, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Суворове Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 , його представниця ОСОБА_7 .

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду звернувся до суду із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та про закриття кримінального провадження відносно нього (а.п. 176).

Встановлені судом обставини
2.18 серпня 2018 року приблизно о 19:12 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 в ході раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з останнім, маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільного небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс не менше трьох ударів правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого той впав на землю, після чого ОСОБА_3 наніс потерпілому не менше п`яти ударів обома руками в область обличчя. Таким чином, діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені легкі тілесні ушкодження: пошкодження обличчя у вигляді синця повік лівого ока з переходом на виличну область та перенісся, синця верхньої губи; а також садно правого ліктьового суглоба, які мають незначні скороминучі наслідки тривалістю менше шести діб.

3.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

4.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним у висунутому йому обвинуваченні, пославшись на те, що він лише утримував потерпілого ОСОБА_6 для того, щоб останній не вдарив ОСОБА_8 , та захищався так само, як і потерпілий, тобто у них була обопільна бійка. ОСОБА_3 також пояснив, що коли він з ОСОБА_8 прийшли до ОСОБА_9 забирати залишені ним останній на зберігання речі (планшет та телефон), то між ними відбувся конфлікт. ОСОБА_9 покликала батька ОСОБА_6 , який вибіг дуже злий, а він зупинив його біля вхідної хвіртки у двір. ОСОБА_6 вдарив його два рази, після чого він взяв ОСОБА_6 та заніс у двір, потерпілий виривався та наносив йому удари по обличчю. Далі ОСОБА_3 розповів, що він спіткнувся та впав на землю між забором та колодязем, ОСОБА_6 сів на нього та почав бити, він закривав обличчя руками та покликав таксиста ОСОБА_10 , щоб той роздійняв їх. Потім ОСОБА_6 пішов за вилами. Вийшов свідок ОСОБА_11 , який намагався заспокоїти ОСОБА_6 , та забрав у нього вили.

Але, разом з цим, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку із закінченням строку давності.

5.Представниця потерпілого ОСОБА_7 заперечила проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження з цих підстав, зазначивши, що потерпілий ОСОБА_6 проти цього також заперечує, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 ухилявся від досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим оголошувався у розшук.

6.Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що дійсно у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 під час досудового розслідування було невідоме, то постановою від 05.11.2019 р. був оголошений його розшук та досудове розслідування постановою від того ж числа було зупинене, але постановою від 13.12.2019р. досудове розслідування було відновлене, у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 було встановлене. Більше ОСОБА_3 у розшук не оголошувався, досудове розслідування відносно нього не зупинялось. Але, незважаючи на вказане, прокурор висловив думку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за нереабілітуючими підставами на підставі ст.49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, оскільки це є обов`язком суду.

7.Відповідно до постанов слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 05.11.2019 р. досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК було зупинене, а ОСОБА_3 був оголошений у розшук, у зв`язку з тим, що на час прийняття відповідного рішення його місцезнаходження слідчим не встановлено (а.п. 177 180).

8.Постановою від 13.12.2019 р. досудове розслідування у цьому кримінального провадженні було відновлене, у зв`язку з тим, що 13.12.2019 р. місцезнаходження ОСОБА_3 було встановлене та його у той же день доставлено до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (а.п. 181 182).

9.ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, яке в силу ч. 2 ст. 12 КК є кримінальним проступком, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

10.З довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, інших кримінальних правопорушень не вчиняв (а.п.105).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
11.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

12.Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у висунутому йому обвинувачені, його вина у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 у повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК доказами, наданих стороною обвинувачення, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А надані ж стороною захисту докази суперечать не тільки встановленим на підставі доказів сторони обвинувачення обставинам, а й не співвідносяться один з одним, що прямо вказує на їх недостовірність. Тому суд дійшов висновку про те, що версія сторони захисту повністю спростована доказами, наданими стороною обвинувачення.

13.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

14.Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
15.Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

16.Відповідно ж до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

17.Частиною 2 ст. 49 КК передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

18.Отже, саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 8 ст.284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.
19.Постанови слідчого від 05.11.2019 р. про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку ОСОБА_3 не можуть бути підставою для відмови у його клопотанні про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що з вказаних постанов не вбачається, що ОСОБА_3 ухилявся від досудового розслідування. Як прямо випливає зі змісту вказаних постанов, ОСОБА_3 був оголошений у розшук саме у зв`язку з не встановленням слідчим його місцезнаходження, а не у зв`язку з його ухиленням від досудового розслідування. Повідомлення про вручення ОСОБА_3 повістки про виклик до слідчого на 06.02.2019 р., з урахуванням того, що він був оголошений у розшук аж 05.11.2019 р., також не може свідчити про те, що ОСОБА_3 оголошувався у розшук саме у зв`язку з його ухиленням від досудового розслідування.

20.Корім того, після того, як ОСОБА_3 був оголошений у розшук та досудове розслідування було зупинене 05.11.2019 р., досудове розслідування було відновлено 13.12.2019 р., у зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_3 , якого було доставлено до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, що підтверджується вищенаведеною постановою слідчого від того ж числа. Тому, навіть з урахуванням положень ч. 2 ст. 49 КК про зупинення перебігу давності на час ухилення від досудового розслідування, строки давності в силу цих же положень ч. 2 ст. 49 КК відновилися з моменту доставки ОСОБА_3 до поліції, тобто з 13.12.2019 р.

21.Під час же судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 від суду не ухилявся, у зв`язку з чим у розшук не оголошувався, допустив лише одну неявку до суду 28.09.2020 р. без поважних причин, що не може свідчити про його ухилення від суду.

22.Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість. З наведеної ч. 8 ст. 284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_3 , хоча і не визнає винуватість у висунутому обвинуваченні, але надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

23.Таким чином, враховуючи, те, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_3 18 серпня 2018 року, у зв`язку з чим на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності, навіть з урахуванням строку зупинення досудового розслідування з 05 листопада до 13 грудня 2019 року, у зв`язку з розшуком обвинуваченого, минув строк більш ніж два роки, у зв`язку з чим, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі імперативних положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності.

24.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК.

2.Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2018 року за № 0002206, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

3.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

4.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1