Справа № 308/1047/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0001568 від 22.11.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбівці Глибокського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, тимчасово не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2017 року близько 18 год. 00 хв. в с. Минай, Ужгородського району , Закарпатської області, по вул. Патруса Карпатського біля будинку № 24, ОСОБА_4 керуючи технічно справним мікроавтобусом моделі «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 (польська реєстрація), в порушення вимог пунктів 12.1 Правил дорожнього руху України, який зобов"язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху постійно враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним та п. 12.3 згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування не вжив і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який переходив проїжджу частину дороги, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді «ВЧМТ. Забій головного мозку середнього ступеню важкості. Пластинчата субдуральна гематома над лівою гемісферою головного мозку в стадії субтотальної резорбції. Лінійний перелом лобної, тім`яної кісток зліва з переходом на основу, які згідно висновку експерта № 21 від 23.01.2018 року були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження найбільш імовірно виникли внаслідок дії тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля під час ДТП, з послідуючим падінням потерпілого та ударяння об тверде покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час ДТП, яка мала місце 21.11.2017 року.

Згідно висновку авто технічної експертизи № 21 від 22.01.2018 року водій мікроавтобуса «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія ОСОБА_4 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 07.03.2018 року заявлено цивільний позов (який 10.10.2018 року було збільшено) про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 3734,77 грн. у відшкодування завданої йому злочином матеріальної шкоди та 60000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні злочину передбаченого ч.2ст.286 КК України визнавав частково, заперечуючи ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, але на стадії судових дебатів, проголошуючи репліку, та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та розкаявся. Також заявлений до нього потерпілим цивільний позов визнав частково, зазначивши, що визнає позов в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди у заявленому розмірі та стягнення з нього на користь потерпілого 30000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Показав, що 21.11.2017 року близько 18 год. він їхав з с. Минай з вул. Транспортних будівельників за сином до школи №6 м. Ужгород. Надворі було темно, дорога була мокрою, освітлення не було. Він рухався зі швидкістю близько 40 км/год по вул. Патруса Карпатського. Зустрічна смуга була повністю зайнята транспортними засобами. Під"їзжаючи до пішохідного переходу він подився по сторонах щодо наявності пішоходів, їх не було. За три чотири метри за пішохідним переходом за 1,5 м. від осьової лінії він побачив перед собою потерпілого , який переходив дорогу і намагаючись уникнути зіткнення, роблячи маневр об"їзду він зачепив потерпілого дзеркалом свого мікроавтобуса за 0,5 м. від краю дороги. Після зіткнення зупинився допоміг потерпілому піднятися, посадив на зупинку та викликав швидку допомогу.

Допитаний судовому засіданні потерпілий показав, що 21.11.2017 року близько 18 год. у с. Минай він вийшов з маршрутного автобуса. Перейшов пішохідний перехід, вийшов на тротуар та повернув направо і раптово побачив сильне біле світло та відчув удар від якого його відкинуло на 5-6 м. через канаву там ударився головою, а далі не пам"ятає. Його відвезли до нейрохірургії, де він пролежав місяць, його стан був важкий. Через місяць після того як його виписали з лікарні його знову госпіталізували у лікарню. Додав, що перед ним йшов пішохід якого трохи зачепило автомобілем, а його збило . Збільшений цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_6 показав, що висновок експертизи він повністю підтримує та підтверджує, що судово-медична експертиза проведена ним з дотриманням всіх вимог щодо проведення даного виду експертиз. Додав , що оглянув потерпілого та вивчив надану медичну документацію.

Крім наведеного вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами:
- рапортом чергового Ужгородського РВП про отримання о 17 год. 55 хв. 27.11.2017 року зі служби 102 повідомлення про те, що 21.11.2017 року о 17 год. 54 хв. за адресою: Ужгородський район, с. Минай, вул. Патруса Карпатського, біля магазину «Чиста Сила» автомобіль скоїв наїзд на пішохода. Автомобіль знаходиться на місці події мікроавтобус на польських номерах.
- рапортом чергового Ужгородського РВП про отримання о 20 год. 18 хв. 27.11.2017 року зі служби 102 повідомлення про те, що 21.11.2017 року о 20 год. 18 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 24 доставили ОСОБА_5 , з тілесними ушкодженнями, отриманими унаслідок ДТП.
- протоколом огляду місця ДТП від 21.11.2017 року з фототаблицями до протоколу, відповідно до якого встановленообстановку на місці події, зовнішні пошкодження транспортного засобу, тощо;

- схемою місця ДТП від 21.11.2017 року;

- висновком експерта № 21 від 23.01.2018 року відповідно до якого встановлено, що згідно даних медичної документації у ОСОБА_5 виявлено «ВЧМТ. Забій головного мозку середнього ступеню важкості. Пластинчата субдуральна гематома над лівою гемісферою головного мозку в стадії субтотальної резорбції. Лінійний перелом лобної, тім`яної кісток зліва з переходом на основу. Вказані тілесні ушкодження найбільш імовірно виникли внаслідок дії тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля під час ДТП, з послідуючим падінням потерпілого та ударяння об тверде покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час ДТП, яка мала місце 21.11.2017 року. Вищневказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 (б,в) «Правил судово-медичного визначення чтеупеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- висновком № 578 судової авто- технічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 (польська реєстрація) від 30.11.2017 року, згідно з яким на момент огляду і експертного дослідження гальмівна система, система рульового керування, система освітлення та світлової сигналізації знаходили у працездатному стані і могли виконувати функції, передбачені конструкцією;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2018 року в ході якого за участю підозрюваного ОСОБА_4 встановлені обставини ДТП, що мала місце 27.11.2017 року в с. Минай по вул. Патруса Карпатського та зроблені відповідні заміри та долученими фототаблицями;

- висновком № 21 судової авто- технічної експертизи від 22.01.2018 року, за результатами проведення якої встановлено, що водій мікроавтобуса «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія ОСОБА_4 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.

Судом також досліджені характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено наступне.
Згідно довідки № 29-11122017/21210 від 11.12.2017 року ОСОБА_4 раніше не судимий.
Згідно довідки КЗ «Ужгородська районна лікарня» від 04.12.201 № 411/17 ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до характеристики наданої сільським головою с. Холмок від 22.11.2017 року № 514/02-23, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно. Заяв та скарг на нього в сільську раду не поступало.
Відповідно до довідки сільського голови від 22.11.2017 року №5493 та копій свідоцтв про народження, у обвинуваченого на утриманні двоє малолітніх дітей ОСОБА_7 2011 р.н, та ОСОБА_8 2016 р.н.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах , які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом і кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є визнання вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Стосовно заявленого до ОСОБА_4 цивільного позову суд приходить до наступного.
В судовому засіданні потерпілий заявлений цивільний позов (збільшений) підтримав та просив суд задовольнити позов, з підстав викладених у ньому, стягнути з ОСОБА_4 на його користь заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 3734,77 грн., а також моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частина перша статті 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Під час судового розгляду обвинувачений цивільний позов визнав частково, зазначивши, що визнає позов в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди у заявленому розмірі та стягнення з нього на користь потерпілого 30000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи вказаний цивільний позов суд приходить до висновку, що такий в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі та з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути заподіяну потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3734,77 грн.
При вирішенні питання щодо цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_5 протиправними діями ОСОБА_4 пов`язаними із заподіянням тілесних ушкоджень, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 30000,00 грн., яка повинна бути стягнута з обвинуваченого по справі.
Речовий доказ уламки скла, упаковані у два спец пакети «Національна поліція України» № 4427013 та № 4427012, які зберігаються у камері речових доказів Ужгородського РВП знищити.
Речовий доказ мікроавтобус моделі «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 (польська реєстрація), який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути законному володільцю - ОСОБА_4 , скасувавши накладений на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2017 року, арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені - вартість проведених експертиз у сумі 2360,00 грн. (дві тисячі триста шістдесят грн. 00 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання, обраний щодо ОСОБА_4 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки , з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдану йому кримінальним правопорушенням, матеріальну шкоду в розмірі 3734,77 (три тисячі сімсот тридцять чотири грн. 77 коп.) грн., та моральну шкоду в розмірі 30000,00 ( тридцять тисяч грн. 00 коп.) грн.

Речовий доказ уламки скла, упаковані у два спец пакети «Національна поліція України» № 4427013 та № 4427012, які зберігаютья у камері речових доказів Ужгородського РВП знищити.

Речовий доказ мікроавтобус моделі «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 (польська реєстрація), який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути законному володільцю - ОСОБА_4 , скасувавши накладений на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2017 року, арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені - вартість проведених експертиз у сумі 2360,00 грн. (дві тисячі триста шістдесят грн. 00 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний щодо ОСОБА_4 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1