Провадження № 1-кп/638/128/20
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт № 0003023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працює, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.09.2014 Дзержинським районним судом м.Харкова за ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ч.186, ч.1,2 ст.187 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 26.02.2016 звільнений по відбуттю строку покарання, 16 березня 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі; 30 травня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

за ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :

22.05.2016 близько 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку №36 по вул. Данилевського у м. Харків, де побачив раніше незнайому ОСОБА_5 у якої на плечі знаходилась жіноча сумка. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадене чужого майна, діючи з корисливим мотивом, переслідуючи корисливу мету наживи та обернення викраденого на свою користь, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, підійшовши до ОСОБА_5 схопив рукою з правого плеча жіночу сумку чорного кольору та намагався її забрати, однак потерпіла почала чинити опір. Тоді останній повалив потерпілу ОСОБА_5 на землю, тим самим подолав її опір та, продовжуючи свої злочинні дії вирвав з рук потерпілої жіночу сумку, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3179 від 10.06.2016- 151,47 грн., в якій знаходився гаманець чорного кольору, який не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2030 грн., купюрами: 500 грн. 2 куп., 200грн. - 5 куп., 10 грн. 2 куп., 5 грн.- 2 куп. банківські, пластикові картки, жіноча косметика, жіночий гребінець, які також для потерпілої не мають матеріальної цінності та сережки срібні, вагою 4 грам, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3179 від 10.06.2016 - 46,92 грн. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2228,39 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав в повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаявся. Надав пояснення про те, що визнає всі обставини так, як вони встановлені в обвинувальному акті і доповнити йому нічого.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу.

Суд вважає вину обвинувачених доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений.

Щиросердне каяття обвинуваченого, допомога слідству та суду у встановленні істини у справі - відповідно до ст.. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжкого злочину, наслідки для потерпілої, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше судимий, дітей на утриманні не має.

Враховуючи те, що інкриміноване кримінальне правопорушення -злочин за ч. 2 ст. 186 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 до ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року, суд призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, думку обвинуваченого, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкцій інкримінованої статті КК України у вигляді позбавлення волі на строк 6 років позбавлення волі, зарахувавши останньому його знаходження під вартою у даному проваджені за правилами ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ.
Цивільний позов по справі підлягає задоволенню.

Долю речових доказiв суд вирiшує вiдповiдно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
В силу ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеним даним вироком, з покаранням, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року, остаточно призначити покарання у вигляді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Зарахувати у строк відбування покарання час перебування засудженого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» з 26.05.2016 року по 06.03.2018 та з 30.01.2020 по день ухвалення даного вироку включно, в тому числі за правилами ст. 72 КК України із розрахунку один день тримання під вартою у Харківському УВП № 27 за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання вираховувати з 26 травня 2016року.

За даним кримінальним провадженням міра запобіжного заходу не обиралась.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн. 39коп.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в загальному розмірі 439грн. 80коп. за проведення експертизи на користь держави.

Речові докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження, які передані на відповідальне зберігання потерпілим вважати повернутими потерпілим.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через районний суд у 30-денний термін з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: