Справа № 158/2197/20
Провадження № 1-кс/0158/625/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання начальника сектору дізнання Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000087 від 04.09.2020 року, -

В С Т А Н О В И В

07 вересня 2020 року до Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання начальника сектору дізнання Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, а саме: автомобіля марки «OPEL VECTRA», на польській реєстрації, на передній частині якого встановлено номерний знак НОМЕР_1 , в задній частині номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , жителя с. Тучин Гощанського району Рівненської області, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою, вул. Солдатська, 1, с. Сокиричі, Ківерцівського району Волинської області; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , яке знаходиться у спеціальному пакеті № 4320738, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000087 від 04.09.2020 року.

Клопотання мотивовано тим, що при перевірці вказаного свідоцтва на транспортний засіб було виявлено ознаки його підробки, що підпадає під ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України. Оскільки, на даний час автомобіль вилучено та поміщено на зберігання на майданчик Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу приєднано до матеріалів кримінального провадження; відомості по даному факту внесено до ЄРДР, дізнавач просить накласти арешт на вищевказане майно із тимчасовим обмеженням щодо права відчуження, користування та розпорядження будь-яким чином до з`ясування обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки воно є об`єктом протиправних дій та містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований.

Дізнавач начальник СД Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Неприбуття в судове засідання власника майна, який належним чином повідомлений, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, СД Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000087, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с.4).

Органами досудового розслідування встановлено, що 03.09.2020 року близько 12 год., в с. Дерно Ківерцівського району Волинської області, працівниками поліції, з підстав порушення ПДР, було зупинено автомобіль на польській реєстрації, на передній частині якого встановлено номерний знак НОМЕР_1 , в задній частині номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 . В ході перевірки свідоцтва про реєстрацію на даний транспортний засіб № НОМЕР_4 було виявлено ознаки підробки (а.с.7).

Допитаний ОСОБА_5 з даного приводу повідомив, що 03.09.2020 року вказаний автомобіль він обміняв на автомобіль марки «Опель Вектра» на іноземній реєстрації НОМЕР_5 , в с. Струмівка, Луцького району Волинської області, у громадянина на ім`я ОСОБА_6 . В подальшому, в с. Дерно, Ківерцівського району Волинської області, він був зупинений працівниками поліції, які при перевірці документів на автомобіль повідомили, що технічний паспорт має ознаки підробки (а.с.8).

03 вересня 2020 року автомобіль марки «OPEL VECTRA», на польській реєстрації, на передній частині якого встановлено номерний знак НОМЕР_1 , в задній частині номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , було вилучено та поміщено для подальшого зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою, вул. Солдатська, 1, с. Сокиричі, Ківерцівського району Волинської області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , вилучено, поміщено у спеціальний пакет № 4320738 та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 04.09.2020 року, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 у вставленому законом порядку визнано речовими доказами в межах вказаного кримінального провадження та відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Окрім того, дізнавачем та прокурором у достатній мірі наведено наявність підстав, які можуть свідчити про те, що вилучене майно може містити на собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Оскільки встановлені дізнавачем фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що даний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії, можуть бути предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою збереження речових доказів.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів.

З огляду на наведене та враховуючи реальне відношення вилученого майна до матеріалів кримінального провадження, ризики того, що майно може бути приховано або ж відчужено, неможливість реального використання вказаного транспортного засобу його володільцем, в силу вимог ЗУ «Про дорожній рух», необхідність проведення експертиз, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для задоволення клопотання дізнавача та накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання начальника сектору дізнання Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000087 від 04.09.2020 року- задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «OPEL VECTRA», на польській реєстрації, на передній частині якого встановлено номерний знак НОМЕР_1 , в задній частині номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , жителя с. Тучин Гощанського району Рівненської області, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою, вул. Солдатська, 1, с. Сокиричі, Ківерцівського району Волинської області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , яке знаходиться у спеціальному пакеті № 4320738, тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином даним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженню.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1