Справа № 161/684/20 Провадження №11-кп/802/480/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 15.10.2019 року за № 0001164 за апеляційною скаргою прокурора з доповненнями на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2020 року,
В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Милуші Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацює, раніше судимий: 29.06.2012 Збаражським районним судом Тернопільської області за ст.28 ч.3 ст.194 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15.05.2013 вирок змінено до відбуття призначено покарання 5 років позбавлення волі; звільнений 19.06.2014 згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.06.2014, на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014,
засуджено:
- за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.
Цим вироком вирішено долю речових доказів та арештованого майна.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 15.10.2019 о 09 годині 20 хвилин, перебуваючи в селі Забороль Луцького району, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись ним у напрямку смт. Торчин Луцького району на автодорозі Н-22 сполученням «Устилуг Луцьк Рівне», яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі швидкістю 80 км/год., передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність та неуважність, перевищив дозволену у населеному пункті швидкість руху, при виявленні на проїзній частині автомобіля марки «AUDI-100» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухаючись у попутному напрямку, зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішоходів, які до нього наблизилися, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до зіткнення з автомобілем під керуванням останнього, після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_7 виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Mazda CX-7», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у напрямку м. Луцька.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, рани на тім`яній ділянці голови зліва, які згідно висновку експерта №869 від 25.11.2019 за ступенем тяжкості перелом ключиці відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби, рана за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для її загоєння необхідний час більше шести діб.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:
В порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну.
В порушення вимог п.12.3. не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
В порушення вимог п.12.4. керував транспортним засобом у населеному пункті із швидкістю більше 50 км/год.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор оскаржує рішення суду у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Посилається на те, що судом не було взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_12 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, своїми необережними діями, які виразились в порушенні трьох пунктів ПДР України завдав потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим призначено покарання, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того посилається, що суд безпідставно надав перевагу особистим інтересам обвинуваченого на противагу суспільно небезпечним наслідкам вчиненого порушення правил дорожнього руху України, та не призначив як додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, а тому висновки суду і в цій частині вважає необґрунтованими.

Так, прокурор в апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (в редакції Закону україни №586-VI від 24.09.2008року) покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого і його захисника, які заперечили апеляційну скаргу, думку потерпілого, котрий вважав, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_7 суворішого покарання, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом першої інстанції матеріали даного кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого злочину - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не знаходить їх достатньо переконливими та погоджується з законністю, обґрунтованістю та справедливістю покарання, призначеного обвинуваченому.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано особу винного, який хоч раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак збитки потерпілому повністю відшкодовані, останній будь-яких претензій до нього не має, просив суд суворо не карати винного, свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, вчинив необережний злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків, та відсутність таких, що його обтяжують.
Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого злочину, його суспільно небезпечні наслідки, а також особу винного, тому посилання в апеляційній скарзі прокурора про залишення поза увагою цих обставин місцевим судом є безпідставні.

Таким чином, обставини, на які посилається прокурор, що стосуються призначення більш суворого основного покарання вже досліджені судом першої інстанції та їм дана належна оцінка.
Що стосується доводів прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то такі, на думку суду, не є достатньо слушними з огляду на те, що місцевий суд у своєму вироку навів переконливі мотиви про можливість непризначення додаткового покарання, яке відповідно санкції ч.1 ст. 286 КК України є альтернативним.
Апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду в цій частині, враховуючи в тому числі й те, що вчинений ОСОБА_7 необережний злочин є нетяжким, обвинувачений щиро розкаявся у його вчиненні та відшкодував завдані збитки в повному обсязі, а потерпілий жодних претензій не висуває.
Обране ОСОБА_7 покарання, на думку апеляційного суду, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З вищенаведених підстав апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а тому законних підстав для скасування вироку апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_13 з доповненнями залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді