печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представників особи в інтересах, якої подано скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000436 від 19.05.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000436 від 19.05.2020 року та доповненням до нього, в якому просив встановити, що строк початку досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 19.05.2020 року необхідно рахувати з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, тобто з 05.02.2014 року; встановити строк для закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 0004,36 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України до 22 червня 2020 року.

В обґрунтування доводів клопотання адвокат зазначає, що з метою забезпечення виконання стороною обвинувачення вимог розумного строку та з урахуванням обставин кримінального № 0000436 від 19.05.2020 року за підозрою ОСОБА_5 , посилається на положення ч. 7 ст. 217 КПК України щодо дня початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, та положення ч. 1 ст. 219 КПК України щодо строків досудового розслідування. При цьому, захисник зазначає, що на кримінальне провадження № 0000436 від 19.05.2020 року, яке було виділено в окреме з кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014 року, поширюються нормативні положення ч. 7 ст. 217 КПК України щодо дня початку досудового розслідування у виділеному провадженні і таким днем, на думку захисника, є 05.02.2014 року день, коли було розпочате розслідування, з якого виділено окремі матеріали. Окрім того, захисник зазначає про надмірну тривалість та порушення вимог щодо граничної тривалості досудового розслідування кримінальних проваджень. Також, захисник вказує, що з часу початку досудового розслідування правопорушення вчиненого ОСОБА_5 пройшло більше 6 років, такий строк не може вважатися розумним в сенсі дотримання вимог ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 28, ст. 219 КПК України щодо розумних строків досудового розслідування.

Представники особи в інтересах, якої подано клопотання адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , особа в інтересах, якої подано клопотання ОСОБА_5 , в засіданні клопотання та доповнення до нього підтримали та просили її задовольнити, з підстав наведених в ньому.

Прокурор в засіданні доводи не визнав, просив в задоволенні клопотання відмовити, вважаючи клопотання безпідставним та таким, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки кримінальне провадження № 0000436 фактично розслідується з 2014 року й тому вимоги КПК України щодо встановлення строків на нього не розповсюджують згідно законодавства України в якому зазначено, що він не має зворотної дії у часі.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників провадження, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Так, Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000020 від 05.02.2014 року за фактами неправомірних дій працівників органів внутрішніх справ, прокуратури, суддів щодо учасників мирних акцій протесту у 2013-2014 роках у місті Києві, що призвело до необґрунтованого їх затримання, притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюють прокурори Офісу Генерального прокурора.

18.05.2020 року у вказаному кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України.

19.05.2020 року відповідною постановою прокурора виділено з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014 року в окреме провадження матеріали за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 340; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України. Виділеним матеріалам присвоєно № 0000436 від 19.05.2020 року.

Тобто з наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що фактично з часу початку досудового розслідування відносно ОСОБА_5 пройшло більше 6 років, то такий строк не може вважатися розумним в сенсі дотримання вимог ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 28, ст. 219 КПК України щодо розумних строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначених вище положень КПК України щодо правозастосування положень ч. 7 ст. 217 КПК України, днем початку досудового розслідування провадження № 0000436 є не день внесення відомостей щодо цього провадження до ЄРДР, а день, коли було розпочато розслідування провадження № 0000020, 05.02.2014 року.

Більш того, як зазначено в судовому засіданні та наданих даних слідчому судді, вбачається, що слідчі та інші процесуальні дії за інкримінованими підозрюваному ОСОБА_5 епізодами злочинної діяльності проводились у 2014-2016 роках, що підтверджується постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 19.05.2020 року; вказане свідчить про неефективне здійснення стороною обвинувачення своїх повноважень та пасивне розслідування кримінального провадження у частині ймовірних незаконних дій ОСОБА_5 починаючи з 2017 року і до моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру у травні 2020 року.

Інших даних слідчому судді не надано.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Європейського Суду з прав людини сформував критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, у Рішення ЄСПЛ у справі Кениг проти Федеративної республіки Німеччини від 28.06. 1978 року. Відповідно до п. 99 цього Рішення: розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. б Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими суб`єктами своїх повноважень.

До того ж, як зазначає ЄСПЛ, у кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення, це може відбутися раніше, ніж справа потрапляє до суду (справа Девеєр проти Бельгії від 27 лютого 1980 р.), з дня, коли виписано ордер на арешт, з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу або з дати, коли було почато досудове слідство (справи Вемхов проти ФРН від 25 червня 1968 р., Ноймастер проти Австрії від 27 червня 1968 р., Рингейзен проти Австрії від 16 липня 1971 р.). Подібної позиції дотримувався ЄСПЛ у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, п. 70.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, у тому числі є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зокрема, «основне призначення процесуальних норм захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою» («Коем проти Бельгії» (22.06.2000), 102).

Так, єдиним критерієм, який дозволяє визначити, які дії чи бездіяльність органу дізнання, слідчого, прокурора, які рішення цих органів та осіб можуть бути оскаржені до суду та хто саме має право на таке оскарження, є обмеженням конституційних прав і свобод громадян або створення перепон для доступу до правосуддя.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 9 ч. 5 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження здійснюється шляхом судового контрою у відповідності до положень ст. 7 КПК України.

Ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 здійснює кримінальне переслідування з недотриманням розумних строків.

Разом з тим, відповідно до ст. 36 ч. 2 п. 14 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 слід задовольнити частково та встановити слідчим Державного бюро розслідувань та прокурорам Офісу Генерального прокурора строк один місяць для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України у кримінальному провадженні № 0000436 від 19.05.2020 року.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 26, 28, 113, 114 КПК України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0000436 від 19.05.2020 року, задовольнити частково.

Встановити слідчим Державного бюро розслідувань та прокурорам Офісу Генерального прокурора строк один місяць для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України у кримінальному провадженні № 0000436 від 19.05.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1