Провадження №: 1-кс/755/4920/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0005497 від 26 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
слідча Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого під час обшуку у затриманого ОСОБА_5 , з метою забезпечення, в тому числі й збереження речового доказу, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна, а саме: 2 пари рукавичок, кутовий металевий ключ, мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору, ключі від автомобіля марки «Ауді А-4» нз НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон» в корпусі чорного кольору, в чохлі фіолетового кольору, 8 магнітних ключів від домофонів, 6 ключів з брелками, 3 пластмасових футляри, грошові кошти в сумі 4 Євро, ліхтарик, металева заготовка.

Клопотання мотивовано тим, що 26 жовтня 2020 року приблизно о 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де в останніх виник злочинний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в сховище.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 направилися до підвального приміщення вищевказаного будинку, де обрали об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилось в спеціально обладнаному сховищі, належне потерпілому ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, пошкодивши замок дверей спеціально обладнаного НОМЕР_2 , проникли до нього та почали виносити речі належні потерпілому ОСОБА_7 , а саме: мікро самокати в кількості 3 штук, загальною вартістю 9 000 гривень; велосипед «TITAN» в кількості 2 штук, загальною вартістю 12 000 гривень; дитячий велосипед «Buldozer», загальною вартістю 5 000 гривень; ящик з інструментами «Гравер», загальною вартістю 6 000 гривень; лижна форма марки «Сансоні», загальною вартістю 5 000 гривень; посуд вартістю 2 000 гривень; мобільний телефон марки «Blackbarry Bold» загальною вартістю 5 000 гривень; мобільний телефон марки «Nokia 8800» загальною вартістю 8 500 гривень, які складали поруч із даним сховищем, але свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, так як були затримані охоронцем служби безпеки ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У подальшому, відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, слідчим СОГ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , 26.10.2020 року, в період часу з 07 години 45 хвилин по 08 годину 07 хвилин, в присутності двох понятих, було проведено особистий обшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: 2 пари рукавичок, кутовий металевий ключ, мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору, ключі від автомобіля марки «Ауді А-4» нз НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон» в корпусі чорного кольору, в чохлі фіолетового кольору, 8 магнітних ключів від домофонів, 6 ключів з брелками, 3 пластмасових футляри, грошові кошти в сумі 4 Євро, ліхтарик, металева заготовка.

Даний факт підтверджує причетність ОСОБА_5 до даного кримінального правопорушення та вищезазначені речі становлять значення речових доказів по даному кримінальному провадженню.

26.10.2020 року вищевказане майно визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0005497 від 26 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання, слідча посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор направив заяву в якій просив розглядати клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Постановою слідчого від 26 травня 2020 року вилучене вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 цієї статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчої про накладення арешту на вилучене під час обшуку 26 жовтня 2020 року майно, подане, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час особистого обшуку 26 жовтня 2020 року у затриманого ОСОБА_5 з метою забезпечення, в тому числі й збереження речового доказу, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна, а саме: 2 пари рукавичок, кутовий металевий ключ, мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору, ключі від автомобіля марки «Ауді А-4» нз НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон» в корпусі чорного кольору, в чохлі фіолетового кольору, 8 магнітних ключів від домофонів, 6 ключів з брелками, 3 пластмасових футляри, грошові кошти в сумі 4 Євро, ліхтарик, металева заготовка.

Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: