Дата документу 13.01.2021 Справа № 336/8148/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8148/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/78/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 грудня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 7 грудня 2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за наступних обставин.

28 грудня 2020 року приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, прибув до квартири АДРЕСА_2 , яка належить на підставі договору купівлі продажу квартири від 27.01.2020 року на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, облив дерев`яну шафу, невстановленою досудовим розслідуванням рідиною, яку він приніс із собою та підпалив її, чим спричинив пожежу. Від злочинних дій ОСОБА_7 почало йти полум`я, внаслідок чого відбулось займання вказаної квартири. Побачивши полум`я, усвідомивши, що приміщення квартири горить, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину. Внаслідок вчиненого підпалу, квартиру, яка належить ОСОБА_11 було пошкоджено, чим завдано останній матеріальної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному знищенні або пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

28 грудня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002727 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України (а.с. 1).

28 грудня 2020 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 15-16).

29 грудня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України (а.с. 29).

Відмовляючи у задоволенні клопотання клопотанні про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не погодився з заявленими стороною обвинувачення ризиками переховування від органу досудового розслідування, а також незаконного впливу на свідків провадження, оскільки доказів недотримання підозрюваним процесуальної дисципліни не надано. Разом з тим, ризик продовження підозрюваним заняття протиправною діяльністю слідчий суддя вважав доведеним.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що слідчим суддею не надано оцінки доказам сторони обвинувачення, не враховано, що підозрюваним ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, яке відносить до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, також встановлено, що підозрюваний намагався знищити приміщення шляхом підпалу, тому є високий ризик втечі підозрюваного від правосуддя з метою уникнути можливого покарання, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілу та свідків, запобігти яким, обравши менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою неможливо.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постанови нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та долежав, що 30 грудня 2020 року підозрюваного було поміщено до спеціалізованого медичного закладу.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що в даний час підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні. Також вказала, що в найближчий час по справі буде призначена судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_7 , яка можливо підтвердить, що останній неосудний.
Підозрюваний ОСОБА_7 , який приймав участь дистанційно в режимі відеоконференції із приміщення КУ «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги», у судовому засіданні апеляційного суду просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність одного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливому ризику.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, згідно відповіді директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради №5102/2 від 30.12.2020 року, ОСОБА_7 з 29.12.2020 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікування з діагнозом: Шизофренія, параноідна форма, параноїдний синдром.
З урахування наведеного колегія суддів не може не враховувати, що у разі якщо в подальшому буде встановлено, що ОСОБА_7 не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення в силу наведеного психічного захворювання, відносно нього у відповідності до положень ст. 508 КПК України не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.
З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 грудня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4