Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8344/20
Провадження № 1-кп/758/1075/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0002307, внесеного до ЄРДР 12.07.2020 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, українки, маючої середньо-спеціальну освіту, не заміжньої, працюючої продавцем, маючої на утриманні малолітню дитину, 2017 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
У відповідності до обвинувального Акту від 23.07.2020 року, у зв`язку із виконанням службових обов`язків інспектори патрульної поліції у місті Києві роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 з обслуговування правого берега Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 перебували на чергуванні у Подільському районі міста Києва, згідно дислокації сил та засобів роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 з обслуговування правого берега Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції у період часу з 19 год. 00 хв. 11.07.2020 по 08 год. 00 хв. 12.07.2020.
12.07.2020 приблизно о 04 год. 25 хв., під час патрулювання екіпаж Рубін-0710 у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали інформацію про необхідність надання допомоги екіпажу Рубін-0702 у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які прибули на виклик «Погроза фізичною розправою або вбивством» за адресою: АДРЕСА_3 .
Прибувши за вищевказаною адресою, приблизно о 04 год. 28 хв. працівниками поліції було виявлено екіпаж Рубін-0702 у складі патрульних поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які спілкувалися із двома особами, стосовно яких було отримано виклик. Оскільки вказані громадяни поводили себе агресивно по відношенню до працівників поліції, не виконували законні вимоги поліцейських, у категоричній формі відмовлялись пред`являти документи, що посвідчують їх особи, у зв`язку із чим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до ст.ст. 260, 261 КУпАП прийнято рішення про затримання вищевказаних осіб, із застосуванням заходів примусу відповідно ст.ст. 42, 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію».
В цей час, перебуваючи неподалік, у дворі будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, підійшла до працівників поліції, які були вдягнуті у формений одяг, мали при собі нагрудний знак, а саме спеціальний жетон, відповідно до однострою поліцейських, згідно ст. 20 ЗУ «Про Національну поліцію». Тобто, для ОСОБА_6 було явно та очевидно, що останні є працівниками поліції.
Усвідомлюючи такі обставини, ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виконували свої службові обов`язки, а саме проводили затримання та стала активно втручатися у діяльність працівників поліції, при цьому поводячи себе агресивно, порушуючи громадський порядок, при цьому викрикувала нецензурну лайку у бік працівників поліції.
На неодноразові вимоги працівників поліції заспокоїтись та припинити порушення громадського порядку, ОСОБА_6 не реагувала та свої протиправні дії не припиняла.
В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники правоохоронного органу, під час виконання своїх службових обов`язків, передбачених ЗУ «Про Національну поліцію», одягнуті в однострій працівника поліції з відповідними знаками розрізнення та спеціальними жетонами, ОСОБА_6 почала активно перешкоджати виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків, а саме штовхатися, хапати працівників поліції за світловідбиваючі жилетки та форму, тим самим своїми діями перешкоджаючи законному затриманню та застосуванню ними фізичної сили по відношенню до затриманих осіб.
З метою припинення правопорушення, ОСОБА_8 почала огороджувати місце затримання, наказувала ОСОБА_6 про необхідність зберігати дистанцію, не перешкоджати працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки, просила заспокоїтись, припинити протиправну поведінку та здійснення опору, однак остання всупереч законним вимогам працівника поліції не підкорилася та навпаки продовжила висловлюватись нецензурною лайкою, штовхатися, розмахувати руками, після чого наблизилася до ОСОБА_8 , яка здійснювала огородження місця затримання, та розмахуючи руками, почала хапати за одяг та тіло останньої, з метою перешкоджання виконання нею своїх функцій, в результаті чого потрапила рукою ОСОБА_8 в обличчя, а саме в нижню губу, тим самим застосувала фізичну силу відносно працівника поліції.
Вчиняючи активні фізичні дії щодо опору, в тому числі застосовуючи при цьому фізичну силу, ОСОБА_6 , супроводжувала власні дії закликами оточуючих до порушення громадського порядку та вчинення опору працівникам поліції.
При цьому, ОСОБА_6 неодноразово попереджалася про застосування поліцейських заходів примусу, а саме фізичної сили та спеціальних засобів - кайданок, подальше затримання, у разі невиконання законних вимог працівника поліції та продовження здійснення опору. Оскільки ОСОБА_6 не припиняла свої протиправні дії працівниками поліції було прийнято рішення про її затримання.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 почала вчинювати активний супротив при її затриманні, а саме вириватися, штовхатися, висловлюватись нецензурною лайкою та розмахувати руками, перешкоджаючи працівникам поліції законному застосуванню сили відповідно до ст.ст. 42, 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію» та своєму затриманню.
Такі дії, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як умисні дії, які виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
23.07.2020 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 342 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме беззастережне визнання вини у зазначеному діянні, щиро розкаялась та вибачилась перед потерпілою за вчинене нею кримінальне правопорушення, активно сприяла досудовому розслідуванню, сторони узгодили між собою міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 на затвердження її судом за ч. 2 ст. 342 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п.п. 1-3 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 23 липня 2020 року про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
Призначити узгоджене сторонами покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 342 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1