Справа № 930/1515/20
Провадження №11-кп/801/121/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000197 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки,

в с т а н о в и в :

21.05.2020 близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "ЗАЗ 110260", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою у с. Кароліна Немирівського району Вінницької області зі сторони с. Криківці Немирівського району Вінницької області при наближенні до «Т-подібного» перехрестя із автодорогою, яка веде від центра с. Кароліна до виїзду на авто дорогу М - 12 сполученням «Стрий - Кропивницький Знам`янка», не вжив заходів для зменшення швидкості до такої, яка б дозволяла контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який знаходився на узбіччі.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми із забійно-рваною раною потиличної ділянки голови зліва з частковим поширенням на ліву тім`яну та скроневу ділянки, масивного крововиливу на внутрішні поверхні ділянці голови в потиличній, тім`яній, скроневій ділянках зліва, відкритих лінійних переломів кісток склепіння черепа в області тім`яної та потиличної кісток зліва з поширенням на кістки, забою головного мозку, масивного крововиливу під м`яку мозкову оболонку в лівій півкулі на всьому протязі з поширенням на основу мозку, зі стисненням речовини головного мозку, синців навколо правого та лівого очей; закритої травми грудної клітки: крововиливів в м`які тканини грудної клітки зліва, переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер зліва по передньо-підпаховим лініям, 3, 4, 5, 6 ребер зліва, по лопаточній лінії з розривом пристінкової плеври та міжреберних артерій, з крововиливами в пристінкову плевру, розривом верхньої долі лівої легені по задньо-боковій поверхні, забою обох легень з крововиливами під легеневу плевру та тканину легень в прикориневих ділянках, крововиливу в ліву плевральну порожнину 850 мл. темної, рідкої крові, забійної рани по внутрішній поверхні правої гомілки на межі нижньої та середньої третини, синця і двох саден по задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки, повного вивиху головки правої стегнової кістки з розривом зв`язок, гострої крововтрати.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок вище вказаної сполучної травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи крові та сечі трупа ОСОБА_10 , етиловий спирт не виявлено.
Згідно з висновком № 1360 від 01.06.2020, в крові водія ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт у концентрації 4,0 °/0
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 379 від 09.06.2020, у деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля "ЗАЗ 110260", державний номерний знак НОМЕР_1 , експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.
Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 397 від 10.06.2020, ходова частина автомобіля до моменту ДТП перебувала в технічно несправному, проте в працездатному стані та не відповідала вимогам 31.4.5.(г) Правил дорожнього руху України, при чому водій мав об`єктивну можливість виявити дану несправність перед початком руху методом зовнішнього візуального огляду. Оскільки в ходовій частині автомобіля виявленні несправності, при чому водій міг усунути задовго до початку руху, тому слід зазначити, що вони утворились внаслідок порушення правил експлуатації автомобіля.
Відповідно до висновку автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи № 380 від 09.06.2020 в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля "ЗАЗ 110260", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.1, 12.4. Правил дорожнього руху України, так як під час руху причини технічного характеру, які б спричинили зміну напрямку руху керованого ним автомобіля були відсутні, можливість попередження з`їзду з проїзної частини та послі дуючого наїзду на пішохода з боку водія автомобіля ОСОБА_8 , забезпечувались відповідністю його дій вимогам п.12.1. ПДР України. Швидкість руху автомобіля "ЗАЗ 110260", державний номерний знак НОМЕР_1 , перед даною ДТП була більшою за 57.3 км/год.
Таким чином, ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 2.9(a) 12.1, 12.4, 31.4.5(г) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:
- п.2.9.(а) - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
-п.12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
-п.12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».
-п.31.4.5(г) - «Колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані,морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів».
Порушення ОСОБА_8 вимог п.п.2.9(a),12.1,12.4,31.4.5(г) Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_8 перебуваючи в тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння, який згідно висновку судово-хімічної експертизи становив концентрацію 4,0% в крові, допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги де допустив наїзд на пішохода, спричинивши йому тілесні ушкодження від яких останній загинів на місці події. Лише в день судових дебатів (15.10.2020 року) через 5 місяців з моменту вчинення кримінального правопорушення стороною захисту було надано суду квитанцію про перерахування 13.10.2020 року родичами обвинуваченого потерпілій ОСОБА_11 коштів в сумі 10 тис. грн., а тому судом першої інстанції безпідставно визнано обставину яка пом`якшує покарання «щире каяття».
При цьому судом першої інстанції в повній мірі не враховано думку потерпілої ОСОБА_12 , яка просила, суд суворо покарати ОСОБА_8 за скоєне ним кримінальне правопорушення.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора та просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін, мотивуючи це тим, що із самого початку розслідування ДТП включно із останнім словом, ОСОБА_8 давав зізнавальні покази, сприяв у розкритті даного правопорушення, жодним чином не уникав від слідства, та суду, виконував покладені на нього як на підозрюваного, а потім обвинуваченого процесуальні обов`язки, після вчинення ДТП не втік з місця події, а залишився чекати на працівників поліції; вину визнав повністю, щиро розкаявся, у тому що сталося щиро жалкує, неодноразово просив вибачення за свої дії, в тому числі і в судовому засіданні перед потерпілою по справі дружиною загиблого, частково відшкодував завдані збитки в сумі 10 000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де характеризується із позитивної сторони, мав постійне місце роботи де також характеризувався з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності в тому числі до адміністративної відповідальності не притягувався.
Сторона захисту не погоджується із мотивами прокурора про відсутність у обвинуваченого щирого розкаяння, оскільки важливим моментом є відсутність у останніх апеляційної скарги на оскаржуваний вирок, що фактично підтверджує готовність обвинуваченого нести покарання за свої дії, яке на думку захисту і обвинуваченого є досить суворим хоча і справедливим.
Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги просили залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, кваліфікація дій обвинуваченого є вірною і ніким не оскаржується.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду щодо призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, а також необхідність і достатність для нього такого покарання, необхідність його реального відбування у вироку належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, заподіяним наслідкам, що спричинило смерть ОСОБА_10 , а тому колегія суддів вважає їх достатньо обґрунтованими, переконливими та погоджується з ними.

Зокрема, при призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції враховано ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, був працевлаштований де характеризувався позитивно, обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій 10 000 гривень, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, а тому колегія суддів вважає що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому за своїм видом та мірою є справедливими, відповідає вимогам ст.65 КК України, що свідчить про необґрунтованість вимог апеляційної скарги прокурора про призначення більш суворого покарання.

Враховуючи вищенаведене, будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну оскаржуваного вироку колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання справедливим.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4