Справа № 613/104/19
Провадження по справі №1-кп/635/38/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

секретар судового засідання ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Так, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим,що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на теперішній час обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Перебування обвинуваченого на волі збільшує можливість переховування останнього від суду з метою уникнення покарання. Крім того, ризик переховування також обумовлюється відсутністю у нього постійного місця роботи, сім`ї, сталих соціальних зв`язків, офіційних джерел заробітку. Продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 ознайомлений зі всіма матеріалами кримінального провадження, у тому числі з протоколами допитів потерпілого, свідків, підозрюваних, йому вручений реєстр матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з чим йому відомі адреси реєстрації і мешкань зазначених учасників кримінального провадження,а тому з огляду на тяжкість покарання існує ймовірність незаконного впливу обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження. Крім того, притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 296 КК України, а також нанесення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень дають підстави вважати про наявність у ОСОБА_5 схильності до насильницьких дій, які він може застосувати до учасників кримінального провадження з метою зміни останніми показань. Про існування ризику, передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.
Прокурор зазначає, що вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просила відмовити в клопотанні прокурора щодо продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що прокурором в судовому засіданні не була доведена наявність жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження в судовому засіданні заперечували проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 виходячи з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 26 січня 2020 року включно.
При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 колегією суддів було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, продовжили існувати та виправдовували тримання особи під вартою, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, раніше двічі судимий, за вчинення, зокрема, корисливих злочинів проти власності, злочинів проти громадського порядку та моральності, а також злочину проти здоров`я особи, що беззаперечно свідчить про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_5 після відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2010 року та умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини, за який його було засуджено вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року, що свідчить про продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, на думку колегії суддів, з врахуванням особи обвинуваченого, існує певна ймовірність того, що обвинувачений може переховуватися від суду. При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, колегія суддів враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, характер та конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, суд погоджується з доводами прокурора, що ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України продовжують існувати.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час свідки та потерпілий по даному кримінальному провадженню не допитані. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 12 березня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3