Справа № 487/5687/18
Провадження № 1-кп/487/147/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003022, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Миколаєві Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

06.08.2018 року, приблизно о 14-30 годин ОСОБА_3 , знаходячись у трамвайному вагоні, який рухався по маршруту №1 з кінцевими зупинкам «ЧСЗ» - «Широка Балка», діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправність свого діяння, не звертаючи уваги на те, що водій трамваю знаходилась на робочому місті і виконує обов`язки по перевезенню пасажирів, діючи зухвало, зайшов до кабіни водія та заволодів проїздними квитками «Трамвай-Тролейбус» в кількості 34 штуки вартістю 102 грн., що лежали на панелі приборів водія. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_3 було припинено нормальну діяльність трамвайного вагону №1 маршруту «ЧСЗ» - «Широка Балка» тривалістю на 2 години 05 хвилин, що заподіяло КП ММР «Миколаївелектротранс» у результаті простою матеріальну шкоду на суму 716,41 грн..

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв КП ММР «Миколаївелектротранс» матеріальний збиток на загальну суму 818,41 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України, та визнає його винуватим у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 06.08.2018 року приблизно о 14:30 годин він сів в трамвайний вагон, що рухався по маршруту №1. Водій трамваю сказала оплатити проїзд, він замешкався, оскільки шукав дрібні гроші, внаслідок чого між ними виник конфлікт. Він зайшов в кабіну водія і забрав трамвайні квітки у кількості 34 штуки, навіщо це зробив, пояснити не може. У скоєному щиро розкаявся. Просив врахувати, що ним у добровільному порядку, наступного дня після зазначених подій, було повністю відшкодовано матеріальну шкоду КП ММР «Миклаївелектротранс».

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті, є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого злочину, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_5 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів що характеризують ОСОБА_5 та стосуються речових доказів.
Крім цього судом враховано, що представник потерпілого КП ММР «Миколаївелектротранс» ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначав про відсутність будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого та просив розглядати справу без його участі.
За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_5 з урахуванням приписів ст.12 КК України, вчинено злочин невеликої тяжкості.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування матеріальних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до положень ст.67 КК України - судом не встановлено.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні, та в Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі у межах санкцій ч.1 ст. 296 КК України.

Відповідно до положень ст..75 ч.1 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до положень ст..100 КПК України.

Цивільний позов а даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

за ч.1 ст. 296 КК України один рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі:
-Проїзні талони «Трамвай-Тролейбус», які зберігаються при матеріалах справи залишити в матеріалах справи.
Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1