Справа № 128/712/20
УХВАЛА
Іменем України

18 березня 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у закритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному доЄдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2019 за № 0000832, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маньківці, Барського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, непрацюючого, розлученого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

16.03.2020 в провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000832 від 18.09.2019, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.03.2020 визначено колегію суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Також заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді утримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладення певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не зникли, а обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, тому може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та на малолітню потерпілу. Щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який заперечує.

Законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилася, попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність, просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, не заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення судового розгляду даного кримінального провадження, але заперечив проти клопотання прокурора проти продовження йому строку тримання під вартою, просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки у нього четверо неповнолітніх дітей та йому потрібно їх утримувати.

Захисник обвинуваченого за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат ОСОБА_7 не заперечив проти призначення судового розгляду даного кримінального провадження, але заперечив проти клопотання прокурора проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки у нього четверо неповнолітніх дітей, обвинувачений може проживати в своєї матері в с. Маньківці, Барського району.

Інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

Колегія суддів, заслухавши думки та клопотання учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до таких висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для закриття даного кримінального провадження не вбачається.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Пунктом 2 частини 2 статті 27 КПК України визначено, що суд, колегія суддів може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у випадках розгляду справи про злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Оскільки кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_10 , відноситься до злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, колегія суддів вважає необхідним здійснювати розгляд справи у закритому судовому засіданні.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Колегією суддів установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

При цьому, колегія суддів зважає на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років,тому дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які підлягають виклику до суду. Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, постійного самостійного заробітку не має, місце постійного проживання обвинуваченого являється також місцем постійного проживання потерпілої по даному кримінальному провадженню, стороною захисту не доведено доказами, що, перебуваючи під домашнім арештом, обвинувачений зможе проживати в будинку своєї матері в с. Маньківці, Барського району Вінницького району.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, враховуючи тяжкість обвинувачення у злочині, обставини скоєння кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_8 ,обрання відносно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, не забезпечить на думку колегії суддів запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, колегія суддів вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Стороною захисту не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відпали.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування міри обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу немає, обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в клопотанні обвинуваченого та його захисника слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177, 183, 199, 314, 376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000832 від 18.09.2019, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та провести його колегіально у закритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області об 11 год 00 хв 27 березня 2020 року.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілу та її законного представника.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, строком до двох місяців, тобто по 16 травня 2020 року включно.

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Вінницької установи виконання покарань № 1.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_8 може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3