Справа № 478/2026/19
Провадж.№ 1-кп/481/50/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їхніх захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000290 від 20 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України,

встановив:
В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2019 року ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який на стадії досудового слідства неодноразово продовжувався.
Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України призначалось до судового розгляду та було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами від 06.02.2020 року, від 03.04.2020 року та від 14.05.2020 року.
Строк обраного та продовженого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 12 липня 2020 року.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання, в якому просила суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, не працевлаштований; обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів ризики, передбачені КПК України . Просив замінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт за місцем його фактичного проживання оскільки на його утримані перебувають малолітні діти та залишився без допомоги батько, який є інвалідом.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на інший, а саме - у виді домашнього арешту. Вважає, що його довготривале тримання під вартою є зовсім безпідставним, сторона обвинувачення не довела жодним чином його винуватості у інкримінованих йому злочинах. Він має двох неповнолітніх дітей, які про яких йому потрібно піклуватися, а також він має батька, який також потребує сторонньої допомоги, оскільки є інвалідом.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечили.
Суд, проаналізувавши клопотання прокурора, заслухавши його думку, та думку інших учасників судового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалами слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_8 вкотре продовжено до 12 липня 2020 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку дії такого стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_8 під варту, продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так само, суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.
Суд присяжних звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочин передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він до затримання не був офіційно працевлаштований, що підтверджує ризик повторного вчинення злочинів обвинуваченим. Крім того, враховуючи наведене, те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли докази у справі не досліджувались, не допитані свідки та потерпілий, слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого з боку обвинуваченого. При цьому, судом присяжних було враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість забезпечення обвинуваченому належного лікування адміністрацією установи попереднього ув`язнення у разі захворювання, а тому, ОСОБА_9 може утримуватись в установі попереднього ув`язнення та отримувати за місцем попереднього ув`язнення необхідну медичну допомогу. Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків. Крім того, суду не надано письмових доказів того, що батько обвинуваченого ОСОБА_8 дійсно потребує допомоги останнього. Так само суду не надано і доказів того, що на утриманні ОСОБА_13 перебували неповнолітні діти, як встановлено із його ж слів, батьком яких у свідоцтві про народження він не вказаний. До того ж обвинувачений ОСОБА_8 не має постійного зареєстрованого місця проживання.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_8 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для усього суспільства в цілому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, в клопотанні захисника про застосування домашнього арешту слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 350, 369- 371 КПК України, суд
постановив:
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 17 червня 2020 року до 15 серпня 2020 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_8 , захиснику ОСОБА_11 та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Строк дії ухвали шістдесят днів.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 08:45 год. 18.06.2020 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5