Справа № 184/243/20
Номер провадження 1-кп/184/104/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000904 від 18.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ? ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

17.12.2019 близько о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_3 знаходився біля магазину «Роднічок», який розташований по вул. Партизанська, 5, м. Покров, Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , котра разом з малолітньою дочкою, 2017 року народження, йшла по АДРЕСА_3 в напрямку до вул. Тітова, м. Покров, Дніпропетровської області.

В цей же день та час, знаходячись там же, у ОСОБА_3 з корисливих спонукань винник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, ОСОБА_3 , маючи при собі предмет, за зовнішніми ознаками схожий на кухонний ніж, наздогнав потерпілу ОСОБА_5 , яка в той час йшла по пішохідній алеї вул. Партизанська м. Покров Дніпропетровської області в напрямку до вул. Тітова, м. Покров, Дніпропетровської області через залізничну колію. Після чого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою подолання волі потерпілої ОСОБА_5 до опору та заволодіння її майном, лівою рукою схопив потерпілу ззаду за капюшон її куртки, таким чином утримуючи її, після чого, тримаючи у правій руці предмет, зовні схожий на кухонний ніж, та демонструючи його безпосередньо перед потерпілою ОСОБА_5 , висловлюючи при цьому погрози його застосування до потерпілої, почав вимагати у останньої передати йому належний їй мобільний телефон та гроші.

ОСОБА_5 , сприймаючи погрози своєму життю та життю своєї малолітньої дитини реально, дістала з карману куртки належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy .J5 SM - J510 HZKDSEK», після чого ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку вихватив мобільний телефон із рук ОСОБА_5 , тим самим відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої «Samsung Galaxy J5 SM - J510 HZKDSEK», вартість якого згідно висновку експерта №19/104- 17/3/12.1/8 від 17.01.2020 складає 1733 гривні 33 копійки, в якому була сім-картка оператора мобільного зв`язку Київстар та Лайфсел, котрі для потерпілої матеріальної цінності не представляють.

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1733 гривні 33 копійки.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що в грудні 2019 року приблизно о 18 год. 30 хв. він знаходився в магазині «Родничок» в м.Покров, де хотів у знайомих таксистів, які там часто п`ють каву, взяти цигарки. Проте, не дочекавшись знайомих, побачив дівчину, яка йшла по вул. Партизанській з маленькою дитиною та у якої захотів попросити гроші на цигарки. Підійшовши до неї ззаду, взяв її за капюшон, розвернув її до себе, дістав ніж з кишені, який показав потерпілій і спитав: «Гроші є?», на що остання відповіла, що не має. Тоді він, тримаючи ніж у руці, запитав, чи є в неї телефон. Потерпіла дістала сенсорний телефон, після чого він ( ОСОБА_3 ) вирвав телефон з її рук, розвернувся і пішов в бік вул. Партизанської. Через деякий час зазначений телефон він здав в кіоск на ринку за 150 грн., які витратив на продукти харчування. У вчиненому розкаявся, просив вибачення у потерпілої.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.187 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено. Згідно вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Призначаючи, відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставини, особу винного, який офіційно не працює, неодружений, на утриманні дітей не має, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.187 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке носить насильницький та корисливий характер, вчинення злочину в присутності дитини, враховуючи причини, які спонукали обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення відсутність грошей на цигарки, оцінюючи спосіб життя останнього, а саме відсутність міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходів, заслухавши думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання, не надає підстав суду для застосування відносно ОСОБА_3 положень ст.75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовується.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме: мобільний телефон Samsung чорного кольору (IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 ), переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1