УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000606 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзя, Читинської області, Росія, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має на утриманні неповнолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України.

-якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на строк до 60 днів, до 12.03.2020 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання прокурора задоволено. ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 12.03.2020 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що вже сплинув значний проміжок часу протягом якого ОСОБА_6 знаходиться під вартою, а тому судом має бути розглянута можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Зауважує, що прокурор в своєму клопотання про продовження запобіжного заходу вказує на тяжкість пред`явленого обвинувачення, відсутність постійного місця роботи та місця проживання у м. Миколаєві, проте, на думку захисника, посилання суду на тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, вважає, що посилання суду першої інстанції на тяжкість покарання є формальним, та таким, що не підтверджується документально, а тому не заслуговує на увагу.

Крім того, апелянт вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання в м. Запоріжжя та численні захворювання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2020 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 12.03.2020 р. включно. Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що запобігти передбаченим законом ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000606 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: ризик продовження обвинуваченим вчинення нових злочинів, не зник та продовжує існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів один з яких є особливо тяжким, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, який вчинено відносно особи похилого віку. ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення аналогічного тяжкого злочину проти власності, судимість за який не погашена та не знята у встановленому Законом порядку. До затримання обвинувачений не працював, не мав стабільного джерела доходів. Потерпілі у вказаному кримінальному провадженні, підтримали клопотання прокурора та просили продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судове провадження на даний час триває.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить захисник в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаному ризику.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризику, передбаченого ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Наявність міцних соціальних зв`язків, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачений має малолітню дитину на утриманні, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, суд першої інстанції при продовженні дії запобіжного заходу ОСОБА_6 , врахував та взяв до уваги доводи сторони захисту про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, постійного місця мешкання та чисельних захворювань та вірно дійшов до висновку, що зазначені обставини не можуть бути самодостатньою підставою для відмови в продовженні тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2020 року якою ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) днів, а саме до 12.03.2020 року включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: