ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1848/20 Справа № 199/6478/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою на 60 днів та продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу до 27 червня 2020 року.
ОСОБА_8 підлягає звільненню з під варти у разі внесення застави у розмірі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень з покладенням на нього обов`язків протягом двох місяців: не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду.
Рішення суду обґрунтовано тим, що попередньо заявлені (під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) ризики не зменшилися та продовжують існувати, а також з огляду на особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, за які, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. При цьому, попри тривалий строк утримання обвинуваченого під вартою, який враховується судом та зобов`язує суд більш ретельно перевірити підстави утримання обвинуваченого під вартою, суд не вбачав підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ґрунтуючись, і на характері пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку та виправдовує перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

В апеляційній скарзі:

- адвокат ОСОБА_7 просить дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, за якою обрати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вважає, що судом необґрунтовано та незаконно неодноразово вирішувалось клопотання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою. Остільки, на думку адвоката, прокурором наводились одні і ті ж самі підстави для продовження тримання під вартою, а суд виносив ідентичні ухвали.

Також, адвокат зазначає, що суд, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, виходить з того,що під час судового розгляду у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0001360, обвинувальний акт надійшов до суду раніше, обвинуваченому вже змінювався запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, однак ОСОБА_8 обвинувачується у вчинення нового тяжкого злочину після прийняття такого рішення.

Але при цьому, на думку адвоката, суд не вказує на те, що Амур-Нижньодніпровським судом м. Дніпропетровська вже виносився у вищезазначеному кримінальному провадженні вирок, який скасовано судом апеляційної інстанції, у якому обидва провадження були об`єднанні. Виходячи з цього, на думку адвоката, посилання суду в оскаржуваній ухвалі на вказане провадження є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги адвоката підозрюваного не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 який є особою раніше неодноразово судимою за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, за які, у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Були відомі суду першої інстанції і дані щодо сімейного стану ОСОБА_8 , хвороби його матері, але вказане не слугує беззаперечною підставою для зміни запобіжного заходу.
Колегія суддів, враховуючи доводи в апеляції адвоката про застосування до ОСОБА_8 альтернативного способу запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважає їх безпідставними, остільки суд розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, правильно виходив з того, що під час судового розгляду у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001360, обвинувальний акт, який надійшов до суду, раніше вже замінювався запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, однак останній обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину після прийняття такого рішення. Суд правильно врахував, що відповідно до приписів ст. 183 КПК України більш м`які запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Вказані ризики є реальними, і їм не можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу. Інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи апеляційної скарги адвоката підозрюваного щодо невідповідності висновків суду першої інстанції про наявність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.
Були суду відомі і ті дані, на які є посилання в апеляційній скарзі, та які були враховані при застосуванні запобіжного заходу.
Прокурором в апеляційному суді зазначено, що судовий розгляд в суді першої інстанції знаходиться на завершуваній стадії.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.
Колегія суддів крім цього зазначає, що на даній стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується підозрюваному, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність продовження строку щодо підозрюваного зазначеного виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Суттєвих порушень вимог матеріального та процесуального Закону, колегією суддів під час апеляційного перегляду, не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4