КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/473/20 Провадження № 11-кп/824/1814/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001661 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,
за участю прокурораОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001661 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернуто прокурору - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001661 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернуто прокурору.

В доводах апеляційної скарги та доповненнях до неї прокурор зазначає, що висновки суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт вказує, що вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України прокурором дотримані в повному обсязі.
Зокрема, в обвинувальному акті міститься формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 291 КПК України.
Крім цього, обвинувальний акт містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє доручення Генерального прокурора на здійснення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 є необґрунтованим та передчасним, оскільки під час підготовчого судового засідання не витребовувались будь-які матеріали кримінального провадження.
Крім того апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні вдався до аналізу законності повідомленої підозри на стадії підготовчого судового засідання.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор також зазначає, що вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України, при цьому вимоги щодо визначення підсудності кримінального провадження відсутні.
В той же час, як зазначає апелянт, суд першої інстанції з метою забезпечення оперативності, у разі неможливості здійснення правосуддя, керуючись ч. 2 ст. 34 КПК України мав скерувати матеріали провадження з обвинувальним актом до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду.
Прокурор підсумовує, що оскаржувана ухвала винесена всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без наявності для цього підстав, передбачених ст. ст. 3, 291, 314 КПК України, у зв`язку з чим, вона підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню до суду першої інстанції для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема обвинувачений та захисник звертають увагу на те, що в обвинувальному акті не в повному обсязі викладено склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Крім того, сторона захисту зазначає в запереченнях, що законодавцем до об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України віднесено мету одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, при цьому орган досудового розслідування в обвинувальному акті не вказує, які особи та яку саме неправомірну вигоду вони отримали.
Обвинувачений та захисник також звертають увагу на те, що обвинувальний акт не затверджений прокурором, оскільки підпис прокурора не скріплений печаткою.
Також, зазначають про те, що підозру ОСОБА_6 вручено прокурором, який не є особою, яка її склала.

Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, при викладенні фактичних обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину та формулювання обвинувачення не зазначено, які інші фізичні особи отримали неправомірну вигоду та в чому вона полягає. Також письмове повідомлення про підозру вручено обвинуваченому ОСОБА_6 не уповноваженою на те особою. Крім того, інкримінований обвинуваченому злочин було вчинено в м. Києві, що в межах територіальної юрисдикції не відноситься до компетенції Ірпінського міського суду Київської області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст. 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно п. 5 ч. 2 вказаної норми закону повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд серед іншого вказав, що при викладенні фактичних обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину та формулювання обвинувачення, слідчий не зазначив, які інші фізичні особи отримали неправомірну вигоду, та в чому саме вона полягає.
З таким висновком суду не погоджується колегія суддів та звертає увагу, що в обвинувальному акті відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначаються лише ті обставини, які прокурор, слідчий вважають встановленими.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, суд правильно зазначив, що висунуте обвинувачення має бути зрозумілим, тобто в доступній для сприйняття формі.
Проте, ані сторона захисту чи потерпілі, ані суд не можуть вимагати від прокурора його викладення так, як, на їх думку, це має бути.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України,судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Суд, повертаючи обвинувальний акт, також вказав як на недоліки - вручення ОСОБА_6 обвинувального акту не уповноваженим прокурором та направлення обвинувального акту до суду з порушенням правил підсудності.
Колегія суддів зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акту прокурору лише у разі його невідповідності ст. 291 КПК України. Направлення обвинувального акту до суду з порушенням правил підсудності, а також вручення обвинувального акту неналежним прокурором не є підставою для його повернення.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Проте це питання може бути вирішене лише під час судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001661 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4