Дата документу 22.04.2020 Справа № 554/3093/20
Провадження № 1кс/554/4927/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю представника захисника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 31.03.2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
Заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій прохав зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, до ЄРДР за його заявою від 31 березня 2020 року.
Заявник посилається на те, що 31 березня 2020 року він звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві із заявою про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, але всупереч вимогам закону дане повідомлення в ЄРДР на момент звернення зі скаргою до слідчого судді не внесено. Вважає дії посадових осіб територіального управління ДБР неправомірними, тому звернувся до суду зі скаргою.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених у ній підстав, прохав її задовольнити.
ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві повідомлявся про місце та час розгляду скарги, однак в судове засідання свого представника не направив.
Заслухавши думку представника скаржника, вивчивши скаргу, долучені до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Заявник ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» 31.03.2020 року (а.с.3) надіслав до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. З копії повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 31.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 прохав розпочати досудове розслідування, у зв`язку із зловживанням владою працівниками правоохоронних органів та органів суду, а саме заступником начальника ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_5 , головою Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 , прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , старшим слідчим з ОВС першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_8 , старшим слідчим з ОВС СУФР ГУДФС у Полтавській області ОСОБА_9 . Так, проти нього було безпідставно відкрито кримінальне провадження за декількома статтями КК України, за допомогою якого на нього вчинявся тиск, в тому числі його було оголошено в розшук з метою отримання неправомірної вигоди. В результаті були винесені постанови про закриття кримінальних проваджень за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. (а.с.2).
Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. визначено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обовязковими для внесення до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував на те, що, на його думку, зазначені в заяві дії посадових осіб правоохоронних органів та органів суду вказують на вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.
Слідчий суддя вважає, що викладені у заяві твердження зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями посадових осіб правоохоронних органів, прокуратури та суду в ході досудового розслідування, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень працівниками правоохоронних органів, прокурорами та судом, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності та недоторканості судді, згідно з якими вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовим особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає повідомлення від 31 березня 2020 року повідомленням про вчинення працівниками правоохоронних органів та органів суду кримінального правопорушення, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення повідомлення ОСОБА_4 від 31 березня 20120 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 31.03.2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1