Справа №588/1007/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/457/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції із приміщення ДУ «Сумський слідчий ізолятор» кримінальне провадження № 588/1007/19 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любеч, Любецького району, Чернігівської області та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , гр-на України, раніше неодноразово судимого,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та застосовано до засудженого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін, але не більше чим до 28 березня 2020 року, -

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Строк відбування покарання ухвалено обраховувати з 05 квітня 2019 року та застосовано до засудженого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін, але не більше чим до 28 березня 2020 року.

Суд своє рішення в частині необхідності продовження строку дії запобіжного заходу мотивував тим, що існуючі по кримінальному провадженню ризики не зменшилися та обвинуваченим було вчинено умисний особливо тяжкий злочин, все це на думку суду вказує на те, що дія запобіжного заходу має бути продовжена.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала клопотання про продовження тримання під вартою, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурора, яка вважала, що запобіжний захід має бути продовжений, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час в суді апеляційної інстанції перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

По даному кримінальному провадженню наявний вирок Зарічного районного суду м. Суми про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 березня 2020 року.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення ряду особливо тяжких злочинів і на даний час відносно нього здійснюється апеляційних перегляд кримінального провадження, пов?язаного із умисним вбивством особи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого та захисника щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про існування зазначених ризиків.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 21 травня 2020 року, включно.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4