Справа №639/9067/19
Провадження №1-в/639/74/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «ХСІ» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції провадження за поданням Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 звернулась адміністрація Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 позитивно характеризується, відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Засуджений та представник ДУ «ХСІ» в судовому засіданні подання підтримали, просили його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення подання, вважав його передчасним посилаючись на те, що на теперішній час ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Вислухавши думку прокурора, представника ДУ «ХСІ», пояснення засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Згідно роз`яснень, наведених в п. п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим - 05.05.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, засуджений 31 серпня 2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.06.2017 року по 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 14.12.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахується з 03.06.2017 року, кінець строку відбування покарання 22.05.2021 року. На момент розгляду подання ОСОБА_5 відбув 3 роки 2 місяць 18 днів строку призначеного покарання, не відбута частина строку призначеного покарання становить 1 рік 3 місяців 12 днів.
Крім того, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності:
- 17.02.2004р. був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, зі візльненням від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком в 1 (один) рік;
- 07.10.2013р. був засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт.
Вказані дві судимості, хоча і погашені, але мають бути враховані як дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , та при оцінці ефективності заходів кримінально-правового впливу стосовно нього, в тому числі і заохочувальних заходів.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_5 на теперішній час характеризується позитивно, за сумлінну поведінку, ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків, а також додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має 4 (чотири) заохочення; до виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться сумлінно; самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення»; за вироком суду з нього стягнуто процесуальні витрати у розмірі 1528,98 грн., які він сплатив зі своєї заробітної плати.
Водночас, згідно психологічної характеристики ОСОБА_5 від 06.12.2019 року має первинну збуджену емоційну реакцію, яка не визначає подальшої поведінки засудженого тільки за умови відсутності конфлікту. Також надана рекомендація запобігати вступу у дискусію з засудженим ОСОБА_5 і у конфліктних ситуаціях відволікати увагу від предмету спору, що, на думку суду, свідчить про нестабільність засудженого ОСОБА_5 .
Під час судового розгляду на запитання головуючого ОСОБА_5 зазначив про відсутність в нього будь-яких інших майнових стягнень за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.07.2017р., окрім процесуальних витрат у розмірі 1528,98 грн., які ним сплачено.
Проте, з зазначеного вироку вбачається, що з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди було стягнуто 25000,00 грн..
При цьому з довідки про заробітну плату ОСОБА_5 вбачається, що він мав можливість виконати рішення суду у вказаній частині, принаймні частково, адже у період з червня 2019р. по листопад 2019р. йому нараховувалась заробітна плата у розмірі 4173,00 грн. щомісяця, але заходів, спрямованих на виконання вироку у вказаній частині не вжив.
Окрім самого факту невиконання вироку у зазначеній частині, судом враховується намагання засудженого заперечувати (приховати) факт зазначеного майнового стягнення під час судового розгляду.
Крім того, як зазначалось вище, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності та здоров`я особи, та, будучи судимим за вчинення також умисного корисливого злочину, знов вчинив більш тяжкий умисний корисливий злочин під час іспитового строку визначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.05.2017р., стосовно жінки із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, що свідчить про стійку настанову на скоєння злочинів вказаної категорії, динаміку щодо вчинення більш тяжких злочинів та низьку ефективність застосування до ОСОБА_5 заохочувальних заходів.

Також суд враховує, що в місцях позбавлення волі ОСОБА_5 знаходиться з 03.06.2017р., а тому вважає, що спостереження за поведінкою засудженого, з урахуванням вищенаведених даних, в тому числі і строку призначеного покарання 4 роки 6 місяців, є недостатнім для висновку про його виправлення та досягнення мети призначеного покарання.

З огляду на викладене, а також, враховуючи значний строк невідбутої частини покарання (навіть з зарахуванням строку попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII із розрахунку день за два) понад 1 рік 3 місяці, встановлені судовим розглядом дані, хоча і свідчать про позитивні зміни особистості ОСОБА_5 , але не містять достатніх підстав для висновку про досягнення цілей покарання виправлення засудженого як обов`язкової умови застосування до засудженого ст. 81 КК України, а тому подання є передчасним, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні подання Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1