18.12.2019 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/189/19
У Х В А Л А

18 грудня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
додаткових присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор ОСОБА_9 через канцелярію суду подав письмове клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 , вказуючи що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому не змінилися, а саме існує ризик ухилення обвинуваченого від суду, а також перебуваючи на волі може вчиняти дії щодо впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав подане клопотання, вказуючи на ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Представник потерпілої підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_13 категорично заперечував щодо заявленого клопотання, та вказав, що суд не може задовольнити клопотання прокурора, вказуючи, що обґрунтування стороною обвинувачення ризиків наявністю інших кримінальних проваджень в різних судах загальної юрисдикції суперечить принципам презумпції невинуватості. Так, зокрема, твердження сторони обвинувачення щодо наявності факту втечі ОСОБА_14 з під варти не підтверджено належними та допустимими доказами, а саме обвинувачення не надано обвинувального вироку про встановлення вказаних обставин, який би набрав законної сили. Далі захисник вказав, що відповідно до вимог ч.5 ст.201 КПК України на його переконання дане клопотання прокурора має бути залишено без розгляду, оскільки подане раніше 30 днів з дня постановлення попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу. Разом з тим захисник звернув увагу складу суду присяжних, що прокурор подав дане клопотання зловживаючи своїми процесуальними правами та нехтуючи процесуальними правами ОСОБА_14 до спливу місячного строку, у такий спосіб фактично позбавив останнього скористатися своїм процесуальним правом та подати клопотання про зміну запобіжного заходу. Крім того, захисник зазначив, що сторона обвинувачення в супереч вимог частин 2 та 3 статті 184 КПК України не надав суду та стороні захисту матеріалів якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також захисник вказав, що мотивуючи подане клопотання та вказуючи на фактичні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_14 злочину сторона обвинувачення не зважаючи на позицію останнього, який частково надав свої показання у даному кримінальному провадженні в яких стверджував відсутність у нього мотиву вчинення даного злочину та свою непричетність до нього, продовжують стверджувати на наявність у підзахисного мотиву у вчиненні замовного вбивства потерпілого. Просив відмовити в задоволенні заявленого клопотання, при цьому звернув увагу суду, що сторона обвинувачення вказуючи про неможливість обрання ОСОБА_14 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, цинічно вказують про неможливість визначення розміру застави, просив відмовити в задоволенні клопотання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 категорично заперечував щодо задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав, що всі клопотання подані стороною обвинувачення раніше тотожні із сьогоднішнім клопотанням, зазначаються одні і ті ж самі ризики та доводи щодо підстав для продовження запобіжного заходу, при цьому, вказав, що посилання на тяжкість покарання суперечить позиції Європейського суду з прав людини. На думку захисника інкриміноване ОСОБА_14 обвинувачення є надуманим, ґрунтується на штучно створених доказах. Далі зазначив, що ОСОБА_14 є соціально адаптованою людиною, який має на утриманні чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітніми, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є успішним та добросовісним банкіром, меценатом та особою, що активно займалася благочинною діяльністю. Неодноразово продовжене тримання під вартою та утримання підзахисного в умовах ІТТ ГУ НП у м. Києві суперечить вимогам закону та грубо порушує Конституційне право останнього на своєчасну доставку до приміщень судів м. Києва, тобто у такий спосіб порушується його право щодо доступу до правосуддя, крім того, виключний запобіжний захід та утримання в умовах ІТТ ГУ НП у м. Києві ускладнює право ОСОБА_14 на захист. Далі захисник звернув увагу складу суду присяжних, що на даний час викладені стороною обвинувачення обставини вкрай негативно впливають на стан здоров`я обвинуваченого, а також позбавляє його законного права на належну медичну допомогу, зокрема, на вільний вибір лікаря та медичного закладу. З викладених підстав, просив відмовити в задоволенні даного клопотання.

Захисник ОСОБА_11 в судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання прокурора, в якому зазначив, що ризики на які посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні є надуманими. А також в судовому засіданні вказав, що стороною обвинувачення в супереч вимогам закону не надано суду інформації щодо наявності інших запобіжних заходів, які були застосовані до ОСОБА_14 . Кримінальні провадження, які на даний час є предметом розгляду в судах м. Києва носять суто замовний, політичний характер з метою створення сприятливих умов для представників бізнесу та працівників прокуратури, які всупереч закону, рейдерським шляхом зухвало позбавили ОСОБА_14 та його родину нерухомості та статків.
Обвинувачений ОСОБА_14 категорично заперечував щодо поданого стороною обвинувачення клопотання, вказав, що прибув в Україну добровільно під гарантією екс-президента України ОСОБА_15 та керівника його юридичного відділу ОСОБА_16 , проте, був незаконно позбавлений волі, фактично викрадений злочинним угрупуванням під керівництвом прокурора військової прокуратури ОСОБА_17 , діючи на замовлення ОСОБА_18 , застосовуючи до нього недозволені методи дізнання, а саме питки та тортури, а також шантажуючи та вимагаючи грошової винагороди пропонували закриття всіх кримінальних проваджень щодо нього за умов надання компрометуючої інформації щодо високопосадовців держави України. Далі вказав, що всі кримінальні провадження відносно нього ґрунтуються на штучно створених доказах, свідки обвинувачення перебувають під тиском з боку представників прокуратури, тому вимушені оговорювати його, разом з тим, існують непоодинокі факти коли свідки обвинувачення будучи допитаними в судах змінили свої покази на його користь. Дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в Оболонському районному суді м. Києва в супереч вимогам закону, для визначення підсудності Оболонському районному суду м.Києва були створені надумані штучні умови, так по факту жоден зі свідків ніколи не проживав на території Оболонського району м. Києва. Обвинувачений ОСОБА_14 зазначив, що прагне і буде сприяти об`єктивному розгляду всіх кримінальних проваджень щодо нього, бажає давати і буде давати покази, які викриватимуть злочинні наміри та дії високо посадовців органів прокуратури України, поліції та представників бізнесу України зокрема ОСОБА_18 . Звернув увагу склад суду присяжних, будучи без запобіжного заходу у 2018 році, сумлінно виконував всі процесуальні обов`язки, щодо явки до суду, викладені прокурором ризики є надуманими та безпідставними. Свого часу маючи реальну можливість скористатись своїм законним правом та виїхати разом з родиною до Канади, знехтував такою можливістю та залишився в Україні, чим створив для своєї родини несприятливі умови у зв`язку із чим на даний час його дружина хворіє, що ускладнює покладений на неї обов`язок самій виховувати неповнолітніх дітей. Зазначив, що є нагальна потреба у його участі у вихованні дітей. Просив обрати йому будь який альтернативний запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, вказав, що буде сумлінно виконувати всі покладені на нього обов`язки, разом з цим, зазначив, що всупереч закону утримується в умовах ІТТ ГУ НП у м.Києві, де позбавлений можливості скористатися своїм Конституційним правом на медичну допомогу. Своє утримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання, ніби то під заходами забезпечення безпеки, застосованими без його згоди працівниками прокуратури, розцінює як тиск, тортури, оскільки створенні нестерпні умови для його існування. На даний час у нього є всі підстави побоюватися за своє здоров`я та життя. За останній рік йому не була надана жодного разу належна медична допомога, він не пройшов жодного медичного освідування щодо стану його здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Головуючий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ухвали суду обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18.01.2020 року включно.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, особу обвинуваченого, який переховувався від слідства та суду, у зв`язку з цим стосовно ОСОБА_14 під час досудового слідства було проведено спеціальне досудове розслідування та під час судового розгляду ухвалою суду було ухвалено рішення про здійснення спеціального судового розгляду, також враховуючи, що ОСОБА_14 здійснив втечу з-під варти, а також інші обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, що дає підстави зробити обґрунтоване припущення, що обвинувачений може ухилитись від явки до суду чи незаконно впливати на свідків, тому головуючий суддя, вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження в суді.
Крім того, у даному випадку ризик втечі, є характеристикою ситуації, що має невизначеність результату, при можливій наявності несприятливих наслідків.
Відтак, ризик можливої спроби ОСОБА_14 переховуватись від суду не може бути спростований самими твердженнями захисників та обвинуваченого про те, що останній не має наміру для виїзду за межі України. Спроби переховуватися від суду тому і не реалізовані обвинуваченим реально, оскільки останній тримається під вартою з моменту затримання та у останнього не було такої можливості і тим більше таку можливість не можна допустити.
Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що дослідження доказів у кримінальному провадженні ще не завершено, як і не завершено і з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, тобто не виконано вимоги ст. 363 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю, що розмір застави визначати не слід, оскільки ОСОБА_14 обвинувачується у скоєнні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.
З огляду на наведене, головуючий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_14 слід продовжити строк тримання під вартою.
Крім того, в судовому засіданні стороною захисту та ОСОБА_14 неодноразово наголошувалося про погіршення стану здоров`я ОСОБА_14 та ненадання йому належної медичної допомоги.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Отже, за необхідності медична допомога надається підозрюваним, обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.
Враховуючи викладене, головуючий суддя, вважає за необхідне відреагувати на зазначене стороною захисту та ОСОБА_14 повідомлення шляхом надіслання відповідного судового рішення, та з метою усунення факту ненадання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, доручити адміністрації Державної установи, в якій обвинувачений ОСОБА_14 утримується під вартою, забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_14 із наданням належної медичної допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 206, 331, 372 КПК України, головуючий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15.02.2020 року включно.
Ознайомити та вручити обвинуваченому під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу.
Ухвалу про продовження запобіжного заходу передати для виконання до ізолятору тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві.
На підставі п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України зобов`язати адміністрацію Державної установи, в якій обвинувачений ОСОБА_14 утримується під вартою, забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_14 із наданням належної медичної допомоги, про що повідомити суд.
Контроль за виконанням ухвали, в частині надання обвинуваченому ОСОБА_14 належної медичної допомоги, покласти на процесуального керівника в даному кримінальному провадженні.
В частині заяв сторони захисту та ОСОБА_14 щодо вчинення протиправних дій працівниками прокуратури та іншими особами, головуючий суддя роз`яснює право останніх на звернення з відповідними заявами до Національного антикорупційного бюро України та Державного бюро розслідувань.

Копію даної ухвали направити до прокурора м. Києва для вжиття заходів та прийняття рішень відповідно до вимог Законів України «Про Державне бюро розслідувань» та «Про Національне антикорупційне бюро України», в порядку ст. 214 КПК України, про що повідомити суд, ОСОБА_14 та його захисників.

Головуючий суддя ОСОБА_1