печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду провадження № 757/62569/19-к за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

28.11.2019 до мого провадження надійшла заява слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду провадження № 757/62569/19-к за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заява вмотивована тим, що під час вивчення матеріалів клопотання слідчим суддею ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність уповноважених службових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) останнього, про вчинене кримінальне правопорушення, як вважає заявник, суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, просила відвести від розгляду вказаного кримінального провадження.
В судове засідання учасники провадження не з`явилися, які про розгляд зазначеної заяви були повідомлені належним чином.
Суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутність заявника.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали заяви та скарги, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.
Таких підстав у справі не встановлено.
Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
При розгляді заяви про самовідвід встановлено, що до провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви (повідомлення) останнього, про вчинене кримінальне правопорушення, як вважає заявник, суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

За таких обставин подальший розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 провадження за скаргою ОСОБА_4 , поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, що свідчать про наявність підстав для самовідводу слідчого судді ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 32, 34 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід задовольнити.
Відвести слідчу суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду провадження № 757/62569/19-к за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1