Справа №463/6648/19
Провадження №1-кс/463/218/20
УХВАЛА

14 січня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю представника заявника ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 10.12.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.01.2019, -
встановив:
представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 10 грудня 2019 року про відмову у визнанні заявника потерпілою у кримінальному провадженні № 0000030 від 24 січня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 382 КК України. Просив скасувати вказану постанову та зобов`язати слідчого вручити заявнику пам`ятку про права та обов`язки потерпілої у зазначеному кримінальному провадженні.
Скаргу мотивує тим, що в провадженні ДБР перебуває зазначене вище кримінальне провадження № 0000030 від 24.01.2019 за заявою ОСОБА_4 про вчинення службовими особами прокуратури Волинської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 382 КК України. У вказаному кримінальному провадженні слідчим безпідставно не вручено їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та винесено незаконну постанову від 10.12.2019 про відмову у визнанні її потерпілою за відсутності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому наведені у постанові мотиви прийняття оскаржуваного рішення суперечать один одному.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав скаргу з мотивів викладених у ній та просив її задовольнити, додатково пояснивши, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2019 вже скасовувалась попередня постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий ДБР в судове засідання з розгляду скарги не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду скарги, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому подав слідчому судді письмові заперечення на скаргу, в яких у задоволенні її просив відмовити з підстав зазначених в оскаржуваній постанові.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000030 від 24.01.2019, слідчий суддя встановив наступне.
В провадженні ДБР перебуває кримінальне провадження № 0000030 від 24.01.2019, в межах якого постановою прокурора від 15.11.2019 об`єднано в одне провадження кримінальні провадження № 0000030 від 24.01.2019, № 0000694 від 08.08.2019, внесені до ЄРДР за заявами ОСОБА_4 про вчинення службовими особами прокуратури Волинської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 382 КК України.
Оскаржуваною постановою слідчого ДБР від 10.12.2019 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.01.2019 з огляду на передчасність визнання її потерпілою, оскільки на даній стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні відсутні докази, які б підтверджували доводи заявника про спричинення їй будь-якої шкоди, як і докази факту вчинення відповідних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто встановлено, що слідчим після скасування ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2019 попередньої постанови про відмову у визнанні потерпілою повторно розглянуто клопотання про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілої та за результатами розгляду такого винесено оскаржувану постанову.
З оскаржуваної постанови вбачається, що на момент винесення такої слідчим не встановлено обставин заподіяння ОСОБА_4 шкоди, зокрема відсутні докази на підтвердження спричинення їй моральної, фізичної чи майнової шкоди саме внаслідок вчинення службовими особами прокуратури Волинської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 382 КК України, як і докази факту вчинення відповідних кримінальних правопорушень. Під час судового розгляду скарги представником заявника також не надано жодного доказу представлення слідчому доказів спричинення заявнику моральної, фізичної чи майнової шкоди саме внаслідок вищезазначених кримінальних правопорушень.
Отже, враховуючи наведене, постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 10.12.2019 правомірно відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.01.2019 з огляду на передчасність прийняття відповідного процесуального рішення.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000030 від 24.01.2019 триває, згідно матеріалів кримінального провадження проводяться слідчі дії, були допитані свідки у справі.
Отже, на момент винесення слідчим оскаржуваної постанови про відмову у визнанні потерпілою органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що заявнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, також не проведено всі необхідні слідчі дії, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, оглянутими в судовому засіданні. Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілою не перешкоджає в подальшому визнати заявника потерпілою у кримінальному провадженні за наявності для цього підстав. А тому скарга на постанову про відмову у визнанні потерпілою, зобов`язання вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілої задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами статей 40, 55, 60, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

постановив:
в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 10.12.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.01.2019 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1