ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7209/19
Провадження № 1-кс/362/2414/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,
в с т а н о в и в:
09.12.2019 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 07.12.2019 року в період часу з 16:00 год. по 18:00 год., більш точний час досудовим слідством в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував разом зі своєю неповнолітньою племінницею ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .
В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 є неповнолітньою, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які б могли заважати, ОСОБА_7 запропонував останній алкогольні напої, з чим вона погодилась та почала вживати алкоголь. Ввівши останню в безпорадний стан викликаний алкогольним сп`янінням та скориставшись цим, ОСОБА_7 , перебуваючи в одній з кімнат вищевказаного будинку, маючи намір на вчинення дій сексуального характеру, зґвалтував природнім способом ОСОБА_8 , без добровільної згоди останньої, шляхом вагінального проникнення в тіло, з використанням геніталій.
08 грудня 2019 року СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № № 0001679 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме у зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, скоєному щодо неповнолітньої.

Слідчий у клопотанні вказав, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, тобто наявні ризики, передбачені п. п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а також той факт, що ОСОБА_7 має слабкі соціальні зв`язки з державою та суспільством, а саме офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку та аналізуючи дані кримінального провадження з огляду на вірогідність незаконного подальшого впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. ОСОБА_7 достовірно відоме місце проживання свідків та потерпілих, ОСОБА_7 може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів, що дає підставі слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.
Враховуючи вищевикладене, а також обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину, існує реальний ризик залишення ним території Васильківського району з метою переховуватися від органів розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_7 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, оскільки особисто знає їх, а також ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та законного джерела доходів, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства шляхом зміни свого місця проживання.

Слідчим в клопотанні вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та може незаконно впливати на свідків, потерпілих адресу яких він знає, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчі підтримали заявлене клопотання, вказуючи на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити та застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, він єдиний годувальник в сім`ї.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, а тому просив застосувати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши слідчих, прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0001679 від 08.12.2019 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному 09.12.2019 року о 08 год.50 хв. та його захисникам 09.12.2019 року, о 08 год. 50 хв., приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 08.12.2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001679 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме:у зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, скоєному щодо неповнолітньої (а.с. 41).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочинувід 08.12.2019 р., 07.12.2019 року, о 21 годині 00 хвилин, (фактичний час затримання) за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16).

08.12.2019 року старшим слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 винесено постанову про зміну кваліфікації з ч. 1 ст. 156 КК України на ч. 3 ст. 152 КК України (а.с.40).

08.12.2019 року о 17 год. 10 хв.,старшим слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 ,ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, в присутності захисника ОСОБА_6 у зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, скоєному щодо неповнолітньої (а.с.25-26).

Підозра ОСОБА_7 підтверджується: протоколом огляду місця події від 07.12.2019 року (а.с.7-8); поясненнями (а.с.11-14); протоколом допиту неповнолітньої (малолітньої) потерпілої від 08.12.2019 року (а.с.32-34); протоколом допиту неповнолітнього свідка від 08.12.2019 року (а.с.37-38); протоколом допиту підозрюваного від 08.12.2019 року (а.с.21-22);висновком експерта від 08.12.2019 року №391 та матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року(Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.3 ст. 152 КК України, що карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років;його вік,стан здоров`я, а саме на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей; маючого постійне місце проживання де характеризується посередньо;працюючого не офіційно, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків; раніше засудженого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2017 року за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, доказів в спростування вказаного захисником слідчому судді надано не було, а тому приходить до висновку про доведеність прокурором наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує також наявність та доведеність ризиків, що передбачені п. 1, п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду,з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілу, яка є неповнолітньою, оскільки знає її місце проживання та свідків, які також є неповнолітніми,знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні на даній стадій досудового розслідування, тому слідчий суддя дійшов до висновку щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, прокурора, оскільки слідчий, прокурор довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на даній стадії на свободу.
Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинений із застосуванням насильства до неповнолітньої.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176,177, 178, 183, 184, 193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого в ТОВ «Радуга», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 04 лютого 2020 року, включно.
На підставі ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

Строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16 грудня 2019 року о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_10