Справа № 534/477/20
№ 1-кс/534/249/20
У Х В А Л А
про скасування арешту майна
06 липня 2020 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, застосованого у кримінальному провадженні №0000233 від 06.04.2020,

в с т а н о в и в :
До Комсомольського міського суду Полтавської області із клопотанням звернулась ОСОБА_4 , в якому порушує питання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.04.2020 на належний їй автомобіль марки «ВАЗ», моделі 212140, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що захід забезпечення у вигляді накладення арешту на транспортний засіб було застосовано у рамках кримінального провадження №0000233 від 06.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України. Місцем зберігання арештованого автомобіля визначено територію майданчику тимчасового утримання автомобілів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області. На даний час усі слідчі, процесуальні дії щодо вказаного транспортного засобу проведені і 12.05.2020 за постановою слідчого вказане кримінальне провадження закрито у відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КК України, тому потреба у подальшому застосуванні арешту відпала.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просила клопотання задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Наголосила, що кримінальне провадження закрито і потреба у подальшому застосуванні арешту майна відпала, проте вона, як власник транспортного засобу, позбавлена можливості вільно здійснювати своє право власності.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя зазначає про наступне.

Згідно із приєднаним до справи матеріалами до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 06.04.2020 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за фактом замаху та крадіжку з використанням транспортного засобу марки «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.04.2020, за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні №0000233, накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме автомобіль марки «ВАЗ», моделі 212140, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «ВАЗ 212140», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .
За постановою слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 29.04.2020, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 06.04.2020 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
У відповідності до ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Таким чином, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст.368 КПК України).
За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Поряд із цим, відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому суд враховує положення, закріплені в статті 1 Першого протоколу Конвенції, та практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із змісту п.168 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2013 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

За таких обставин, враховуючи мету та завдання застосування арешту майна, зважаючи на те, що захід забезпечення у виді арешту майна був застосований за ухвалою слічдого судді від 29.04.2020, наразі кримінальне провадження закрито, а власник арештованого майна обмежений у здійсненні ним права власності, яке є непорушним, слідчий суддя вважає недоцільним продовження дії застосованого заходу забезпечення, з огляду на що клопотання ОСОБА_4 є таким, що підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст.170,174,372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, застосованого у кримінальному провадженні №0000233 від 06.04.2020 задовольнити повністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.04.2020 у кримінальному провадженні за №0000233 від 06.04.2020 на автомобіль марки «ВАЗ», моделі 212140, державний номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, який належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1