Справа № 639/1879/19
Провадження № 1-кп/639/121/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 28.12.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002365 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дергачі Харківської області,громадянина України,одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ « Світло-тех», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 р. приблизно о 15 год.30 хв. ОСОБА_8 знаходився біля приміщення відділення ПАТ «Приватбанк»,розташованого за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях,123,де став ініціатором сварки на грунті раніше сформованих неприязних відносин зі своїм знайомим ОСОБА_6 .

Саме у той час у нього виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості із застосуванням в якості знаряддя злочину належного йому пневматичного пістолета, який знаходився у внутрішній кишені його куртки.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , оцінивши ситуацію,що склалася, вигідною для вчинення задуманого ним злочину, діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер свого діяння і, бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , використовуючи в якості знаряддя злочину наявний у нього пневматичний пістолет, який дістав з внутрішньої кишені своєї куртки, здійснив ним один прицільний постріл у ліву ногу потерпілого.

Після цього ОСОБА_8 , вважаючи виконаними усі дії щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 ,з місця скоєння злочину зник.

В результаті злочинного діяння ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме: забита рана на лівій нозі,яка у свою чергу призвела до хірургічного (оперативного) втручання,належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів,але не більше 3-х тижнів,що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №098-29/2019 від 24.01.2019р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав, наполягаючи на тому, що він не є причетним до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Суду показав , що 27 грудня 2018р. біля 15 год. він зі своїм співробітником фірми ОСОБА_10 приїхали у відділення «Приватбанку» за адресою: м.Харків , вул. Полтавський шлях,123,щоби зняти зарплату своїм працівникам. У приміщенні банку,біля каси,він побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , який підійшов до нього і про щось запитав, про що саме зараз не пам`ятає. Тоді він відштовхнув останнього від себе і пішов геть. ОСОБА_11 знов наздогнав його на вулиці та про щось знов питав у нього. Він його також відштовхнув та з ОСОБА_10 поїхали до офісу видавати заробітну плату. Ніякого пневматичного пістолету або інших небезпечних предметів у нього при собі не було,тому ніяких пострілів, ударів він потерпілому не спричиняв. З яких саме питань ОСОБА_11 звертався до нього у приміщенні банку зараз не пам`ятає, між ними ніяких конфліктів через фінансові питання або з інших причин не існувало, чому потерпілий оговорює його, пояснити не може. Просив суд закрити відносно нього кримінальну справу за відсутністю події кримінального правопорушення.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив,що він є приватним підприємцем , здійснює торгівлю будівельними матеріалами . ОСОБА_8 знає більше ніж 10 років,оскільки останній постійно купував у нього будматеріали на фірму. В 2017р. ОСОБА_12 зайняв у нього грошові кошти у розмірі 9300 грн. та не повертав борг, при цьому заблокував свій мобільний телефон, всіляко уникав його. 27.12.2018р. приблизно о 15 год.30 хв. він зі своєю знайомою ОСОБА_13 перебували у приміщенні «Приватбанку» за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях,123. Приблизно через 10-15 хв. у приміщення банку зайшов ОСОБА_14 з незнайомим йому чоловіком, як пізніше стало відомо, ОСОБА_15 . Він з ОСОБА_12 привіталися за руку, а коли останній виходив з приміщення банку, він запитав у нього коли той поверне йому борг. ОСОБА_12 відповів : « У суботу» і пішов геть . Він пішов слідом за ним. Наздогнавши ОСОБА_12 на вулиці, коли той спустився сходами з приміщення, він знову запитав у нього про борг. ОСОБА_16 у цей час залишався осторонь на верхніх сходах. Потім ОСОБА_12 зробив йому назустріч один крок, дістав з внутрішньої кишені куртки пістолет і ткнув ним йому у руку. Зреагувавши вчасно, поміж ними став ОСОБА_17 . Надалі ОСОБА_12 опустив свою праву руку з пістолетом донизу і вистрелив йому у ліву ногу. Він відразу відчув сильний біль у нозі. Потім ОСОБА_12 поклав пістолет у кишеню, розвернувся і пішов геть, у бік Холодної гори. Він був шокований тим,що сталося, повернувся у приміщення банку,показав ногу з плямою крові на джинсах своїй знайомій, розповів їй що сталося. Потім зміг відвести знайому по справах і хвилин через 30 викликав працівників поліції та швидку допомогу,яка доставила його у лікарню №31,де йому, зробивши рентгенологічне дослідження, повідомили,що в нозі є куля та необхідно провести хірургічне втручання. Зробивши операцію, лікарі не змогли дістати кулю, при цьому пояснили,що подальше хірургічне втручання призведе до ще гірших наслідків, враховуючи місцезнаходження кулі. Після цього він проходив амбулаторне лікування за місцем проживання. Зазначив,що підстав оговорювати обвинуваченого у нього немає, куля до теперішнього часу знаходиться у нього в нозі. Заявив цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 100 000 грн. Просив призначити обвинуваченому максимально суворе покарання;

-показами свідка ОСОБА_13 , згідно яких наприкінці грудня 2018 року,точну дату не пам`ятає, після обіду ,вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 прийшли у відділення «Приватбанку» на Холодній горі у м.Харкові та перебували у черзі до каси. У цей час у приміщення банку зайшов раніше їй незнайомий ОСОБА_12 , який по зовнішнім ознакам був у нетверезому стані. ОСОБА_11 повідомив їй, що останній заборгував йому гроші і він відійде осторонь з ним поговорити. Між чоловіками відбулася розмова на підвищених тонах, потім вони разом вийшли з приміщення банку на вулицю. Надалі через 5-7 хвилин вона почула з вулиці гучний звук( хлопок) і у приміщення банку повернувся ОСОБА_11 , на його джинсах була кров. Розповів їй, що сталося, вказав,що у його ногу здійснив постріл ОСОБА_12 , другий чоловік -прикривав його. Потерпілий здійснив виклик поліції та швидкої допомоги.

Також винуватість ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

-даними, які містяться в протоколі про прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення від 27.12.2018 року (а.с.06 к/п);

-даними,які містяться у виписці з медичної картки хворого ОСОБА_6 , згідно якої у останнього був встановлений діагноз:вогнепальне кульове поранення лівої гомілки(а.с.14 к/п);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.01.2019р. та фото таблиці до нього (а.с.19-24 к/п), згідно якого потерпілий ОСОБА_6 у присутності понятих , експерта показав та розказав про обставини скоєного відносно нього злочину, розкрив механізм нанесення йому тілесного ушкодження;

-даними висновку судово-медичної експертизи №09-29/2019р. від 24.01.2019р.(а.с.26-27 к/п),згідно якого у гр. ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: забита рана на лівій нозі. Дане ушкодження утворилося від ударно-забійної дії тупого твердого предмету,з обмеженою травмуючою поверхнею, володіючою невисокою кінетичною енергією та могло бути отримане не пізніше дати звернення потерпілого в лікувальний заклад (27.12.2018р.) У своїй течії ця травма призвела до хірургічного (оперативного) втручання-проведено ПХО рани та ревізія ранового каналу,внаслідок чого було проведено розріз на 3 см нижче забитої рани. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень,що спричинили за собою короткочасний розлад здоров я тривалістю понад 6-ти днів,але не більше 3 тижнів(21 дня). Покази ОСОБА_6 , викладені ним у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від 11.01.2019р. в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну й механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень;

-даними протоколу огляду предмету від 11.01.2019р. та фото таблиці до нього,згідно якого слідчий у присутності потерпілого ОСОБА_6 провів огляд предмету, а саме: диску «Axent CD-R 700 MB 80 min 52x» із двома відеозаписами з камери відеоспостереження з місця події, які відбулися 27.12.2018р. о 15.30 у приміщенні відділення «Приватбанку» та поза межами приміщення за участю потерпілого та обвинуваченого,де чітко відображено спричинення ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень предметом,схожим на пістолет(а.с.28-38 к/п). Вказаний диск постановою слідчого від 11.01.2019р. визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню і приєднаний до матеріалів справи (а.с.39,30 к/п);

-даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №09-13/2020р. від 03.02.2020р.(а.с.137-138 суд.справи),згідно якого : приймаючи на уваги об`єктивні рентгенологічні дані, в м`яких тканинах лівої гомілки ОСОБА_6 на рівні середньої третини є чужорідне тіло металевої щільності,округлої форми,діаметром до 0,5 см, а тому не виключена можливість,що саме це «чужорідне тіло» на момент спричинення тілесних ушкоджень було тупим твердим предметом,що володіло невисокою кінетичною енергією та спричинило забиту рану в ділянці лівої гомілки потерпілого ОСОБА_6 . Строк утворення даної рани-могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальний заклад,де й була встановлена. У своїй течії ця забита рана призвела до хірургічного втручання. Рановий канал спрямований зверху донизу, глибина каналу до 8-9 мм.

Вищевказані висновки судово-медичних експертиз в суді за клопотанням сторони обвинувачення були роз`яснені судово-медичним експертом ОСОБА_19 , який зазначив, що «чужорідне тіло металевої щільності»,виявлене в лівій нозі у потерпілого, встановлено під час рентгенологічного дослідження,оскільки має специфічні ознаки. Зазначив,що невисоку кінетичну енергію мають предмети,енергії яких достатньо задля проникнення,зокрема через м`які тканини людини,проте недостатньо задля виходу із тканини. Не виключена можливість,що предмет,який наділений вказаними характеристиками, є кулею від пневматичного пістолету. Механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого у вигляді забитої рани на нозі від кулі з пневматичного пістолету та за тих фактичних обставин, які ОСОБА_11 розказав та показав під час слідчого експерименту за його участю,не виключається. Однак за відсутності самого наданого на дослідження експерту пневматичного пістолету, одягу потерпілого і інших вихідних даних, відповісти категорично на питання внаслідок дії якого снаряду спричинено тілесне ушкодження потерпілому, не представляється можливим.

Судом не встановлено порушень вимог ст.ст.101,102 КПК України під час проведення додаткової судово-медичної експертизи №09-13/2020р. від 03.02.2020р. Вказаний висновок складений кваліфікованим лікарем - судово-медичним експертом Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_19 , який попереджався про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Крім того, цей висновок проведено не лише на підставі медичної документації, отриманої на підставі тимчасового доступу до речей та документів за ухвалою суду від 23.12.2019р., а також з урахуванням даних проведеного з потерпілим слідчого експерименту та за результатом такого комплексного дослідження експерт дійшов висновку, що характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що таке тілесне ушкодження утворилося 27.12.2018р., а під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 було спроможно та об`єктивно відтворено можливий спосіб спричинення йому тілесного ушкодження. Тому зазначений висновок судово-медичної експертизи суд вважає належним та допустимим, на підставі якого може бути прийнято рішення про винність особи у вчиненні інкримінованого злочину.
Аналізуючи та оцінюючи зібрані докази,кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає,що показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 повністю узгоджуються між собою та мають взаємодоповнюючий логічний послідовний характер, крім того - підтверджуються іншими доказами, які наведені вище (дані проколів слідчих дій, висновки експерта, відеозаписи з камери відеоспостереження з місця події).
Крім того, у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_20 , який суду показав, що наприкінці грудня 2018 року він працював інженером на фірмі «Світло-тех»,дедиректором був ОСОБА_8 . У двадцятих числах грудня 2018 року,перед самим Новим роком, він був по особистих справах у приміщенні «Приватбанку» на Холодній горі, де зустрів ОСОБА_8 . Вони поспілкувались між собою і розійшлись. ОСОБА_12 вийшов з приміщення першим, з кимось привітався там, з ким саме не пам`ятає. Коли він вийшов на вулицю, то побачив,що на відстані 5-7 метрів від нього, ОСОБА_12 спілкується з потерпілим, розмова відбувалася між ними на підвищених тонах, про що саме, він не чув. У ОСОБА_12 у правій руці був предмет,схожий на пістолет,але точно вказати не може який саме предмет і чи направляв він його у бік потерпілого. Він вирішив втрутитися у конфлікт, підійшов і став між чоловіками. Також він чув звук «хлопка», коли ОСОБА_12 із ОСОБА_11 стояли разом, але вказати точно, що то був за звук, не може. В подальшому ОСОБА_12 самостійно пішов у бік Холодної гори. Події того дня пам`ятає погано через великий проміжок часу, ОСОБА_12 знав до цих подій біля одного року.

Проте суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_20 та відноситься до них критично, оскільки вони є суперечливими та спростовуються показами самого обвинуваченого,який стверджував,що прибув у відділення «Приватбанку» того дня разом із ОСОБА_21 за заробітною платою для працівників фірми і з ним покинув приміщення банку. Також покази вказаного свідка спростовуються показами іншого свідка ОСОБА_22 , потерпілого ОСОБА_6 , письмовими доказами, наведеними вище.
Встановлені судом обставини події злочину та перебіг конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, характер і локалізація заподіяного обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому, свідчать про те, що в діях обвинуваченого був умисел, спрямований саме на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.
Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Невизнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні злочину, суд розцінює бажанням уникнути відповідальності за злочин і обраним способом захисту від пред`явленого обвинувачення.

Посилання сторони захисту на те, що у даному кримінальному провадженні не знайдено знаряддя злочину,в тому числі і під час обшуку вдома у обвинуваченого, не може свідчити про те,що не відбулася подія кримінального правопорушення,а навпаки може свідчити про усвідомлення обвинуваченим своїх протиправних дій по відношенню до потерпілого і приховування від правоохоронних органів знаряддя злочину поза межами місця свого проживання.

Також сторона захисту посилається на те, що медичні документи, на підставі яких судово-медичним експертом робився первісний висновок від 28.12.2018р., не відкривалися стороні захисту в порядку ст.290 КПК України. Проте, зважаючи на ст.ст.22,290,412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону було би невідкриття слідчим стороні захисту саме висновку експерта,що могло потягнути за собою визнання його недопустимим доказом на підставі ст.87 КПК України. Як видно із матеріалів провадження, медичну документацію потерпілий надавав експерту добровільно, а тому не було потреби у проведенні конкретних слідчих дій щодо вилучення такої документації, а зміст цієї документації було викладено у висновку експертизи від 28.12.2018р., який безпосередньо оголошувався у судовому засіданні.

Під час судового розгляду сторона захисту не заявляла клопотань про дослідження в суді медичної картки потерпілого.

В подальшому, для проведення по кримінальному провадженню додаткової судово-медичної експертизи судом надавався тимчасовий доступ до речей та документів: медичної документації,наявної у потерпілого ОСОБА_6 ,яка була надана згідно протоколу тимчасового доступу від 26.12.2019р. в розпорядження судово-медичного експерта для проведення експертизи.

Отже, посилання сторони захисту на недопустимість як доказу висновку експерта через невідкриття на стадії виконання ст. 290 КПК України медичних документів, на яких ґрунтується експертне дослідження, є безпідставними.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить з положень ст.ст. 50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, наведених вище, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який критично не оцінює та не засуджує своєї поведінки , не вибачився за вчинене, не цікавився станом здоров`я потерпілого і не надавав йому матеріальної допомоги , думку потерпілого про призначення обвинуваченому максимально суворого покарання, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції за частиною 2 статті 125 КК України у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Згідно частин 1,5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Суд вважає позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого спричиненої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 30 000 грн., враховуючи при цьому характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілого в зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, порушенням звичного життєвого укладу, що є доведеним, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає обгрунтованим саме такий розмір спричиненої шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_8 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 спричинену моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню : DVD-R диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах справи, залишити зберігати там же.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1