Справа №463/6125/20
Провадження №1-кс/463/3541/20
У Х В А Л А

17 липня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000181 від 05.12.2017 року -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 22.02.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000181 від 05.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим не проведено всі можливі слідчі дії спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Так, слідчий не допитав ОСОБА_4 як потерпілого, не провів жодних слідчих дій, крім допиту ОСОБА_6 . Тому постанова є незаконною, передчасною та підлягає до скасування.

В судове засідання сторона скаржника подала заяву про підтримання скарги та розгляд справи за її відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги. Згідно письмових заперечень вважає, що строк на оскарження постанови сплив.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000181 від 05.12.2017 року, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2017 року військовою прокуратурою Луцького гарнізону внесено до ЄРДР інформацію за заявою ОСОБА_4 від 27.10.2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України співробітником УСБУ у Волинській області ОСОБА_6 з приводу безпідставної відмови давати покази свідка у кримінальному провадженні № 0000109 від 10.08.2018 року.

Постановою прокурора від 10.01.2019 року визначено підслідність кримінального провадження за ТУ ДБР, розташованим у м. Львові.

Оскаржуваною постановою від 22.02.2019р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 22.02.2019 року та матеріалів кримінального провадження № 0000181 від 05.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, слідчим допитано як свідка заявника ОСОБА_4 , який підтвердив обставини наведені у своїй заяві, допитано як свідка ОСОБА_6 , який повідомив про хід проведення його допиту у кримінальному провадженні № 0000109 від 10.08.2018 року та пояснив, що він не відмовлявся від давання показань, долучено до матеріалів протоколи допиту ОСОБА_6 у цьому провадженні, з яких також не вбачається його відмови у даванні показань.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 385 КК України полягає, серед іншого, у відмові свідка від давання показань, тобто у відкритому прояві небажання свідка давати показання. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно прямим умислом.

Разом з тим, виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено ознак складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, заявником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме. Покликання заявника на необхідність допиту його як потерпілого є безпідставним, оскільки він не набув такого статусу у кримінальному провадженні.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, оскільки факт відмови свідка від давання показань об`єктивно не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Щодо заперечень слідчого, слід звернути увагу, що строк оскарження постанови становить 10 днів з дня отримання її копії. З матеріалів провадження вбачається, що копія постанови скерована заявнику 25.02.2018 року, але відсутнє підтвердження, що така ним отримана та коли саме. Таким чином, строк на оскарження постанови заявником не пропущено.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 22 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 05.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1