Справа № 473/1509/20
Номер провадження 1-кс/473/385/2020

УХВАЛА

"19" травня 2020 р. Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 від участі в розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді між суддями Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.05.2020 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визначено до провадження слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_3 .

Проте останньою було подано заяву про самовідвід з тих підстав, що предметом скарги ОСОБА_4 є вимога зобов`язати прокурора внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , який є стороною по цивільній справі №473/3259/19 (за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою), яку суддею ОСОБА_3 було розглянуто, а тому розгляд скарги може викликати сумнів в її об`єктивності та неупередженості.

В судове засідання суддя ОСОБА_3 , учасники провадження не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Дослідивши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, суддя приходить до такого.

Так, згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічно, ч. 1 ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

При цьому, заява про відвід (самовідвід) повинна бути вмотивованою, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема в справі «Білуха проти України» суд, який здійснює провадження по справі повинен бути безстороннім. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Декларації прав людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

При цьому, застосовуючи об`єктивний критерії, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна, ( п. 44. та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» від 7.08.1996 року).

Водночас, ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на XI з`їзді суддів України 22.03.2013 року зазначає, що: «Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді».

Згідно п.1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Отже, враховуючи викладене, відсутність доказів фактичної наявності упередженості судді (якщо з`являються відповідні сумніви, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань (або навпаки) стосовно однієї зі сторін у справі), водночас розгляд цивільної справи між тими самими сторонами не викликає сумнів в неупередженості судді, а тому заява про самовідвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви про самовідвід судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_3 від участі в розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1