Справа№ 309/2689/19
Провадження № 1-кп/309/492/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

ОСОБА_7

його законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру за кримінальним провадженням № 0001303 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до Хустського районного суду із клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 про що їй оголосити, за кримінальним провадженням № 0001303 відносно ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що малолітній ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 листопада 2018 року біля 13.00 години в АДРЕСА_1 , під час викопування металобрухту, знаходячись на гірці висотою біля двох метрів з власної необережності, скидуючи металевий предмет циліндричної форми до низу, випадково влучив даним предметом в ділянку голови малолітньому брату ОСОБА_5 , 2009 року народження, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ст. 128 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому і показав, що він дійсно, кинувши металевий предмет з гірки до низу, випадково влучив у свого брата. Не заперечив проти застосування до нього заходів виховного характеру.

Законний представник ОСОБА_9 ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_4 також ствердили в судовому засіданні, що не заперечують відносно застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 не заперечили щодо застосування до ОСОБА_7 заходів виховного характеру з передачею його під нагляд матері.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що органами досудового розслідування дії малолітнього ОСОБА_7 кваліфіковано правильно за ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Із врахуванням положень ст. 12 КК України вбачається, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , стверджено, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 105 КК України тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.105КК України суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

З характеристики ОСОБА_7 вбачається, що останній за місцем навчання у Хустській ЗОШ І-ІІІ ст. № 5 характеризується негативно.

Згідно акту обстеження умов проживання від 18.09.2019 року ОСОБА_7 проживає з матір`ю ОСОБА_6 та молодшими сестрами і потерпілим братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належним чином виконує свої батьківські обов`язки, негативного впливу з її боку на дітей не виявлено.

З відповіді на вимогу СІАЗ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 раніше судимим не значиться.

Згідно довідки КНП «Хустська ЦРЛ ім. Віцинського О.П.» від 18.09.2019 року № 09/03-7 ОСОБА_7 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 128 КК України. Це діяння вчинено особою у віці 12 років.

Вирішуючи питання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу малолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, ті обставини, що за місцем навчання він характеризується негативно, вперше вчинив кримінальне правопорушення та приходить висновку про необхідність та доцільність застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України - передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.

Процесуальних витрат по справі немає.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 97, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, ст.ст. 498, 500, 501 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 на строк один рік.

Речовий доказ: металеву ємність, здану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_6 .

Ухвалу може бути оскаржено протягом 30 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1