Справа №463/2157/20
Провадження №1-кс/463/1334/20
У Х В А Л А

05 червня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000185 від 07.11.2019 року,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 19.02.2020р. про закриття кримінального провадження № 0000185 від 07.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим не проведено всі можливі слідчі дії, внаслідок чого висновок про відсутність ознак складу злочину є передчасним. Також слідчий не усунув розбіжності між зібраними доказами. Тому постанова підлягає до скасування.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу з викладених в ній мотивів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо, скерував до суду письмові матеріали кримінального провадження № 0000185 від 07.11.2019 року, в межах якого прийнято оскаржувану постанову. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000185 від 07.11.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2019 року Прокуратурою Тернопільської області внесено до ЄРДР інформацію за заявою ОСОБА_4 від 14.08.2019 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України слідчими Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області та прокурором Кременецької місцевої прокуратури з приводу неналежного виконання своїх службових обов`язків під час проведення досудового розслідування та нагляду у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 (а.с.1,10)

Відповідно до мотивів заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, вказані вище службові особи, на думку заявника, незаконно пред`явили йому підозру, вручили обвинувальний акт з підробленим підписом обвинуваченого, підробили підпис потерпілої про проведення підготовчого засідання без її участі, а також підпис засудженого у розписці про ознайомлення з матеріалами провадження (а.с.12-17).

Постановою прокурора від 08.11.2019 року здійснення досудового розслідування доручено ТУ ДБР, розташованому у м. Львові (а.с.20).

Оскаржуваною постановою від 19.02.2020р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчих Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області та прокурора Кременецької місцевої прокуратури ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 19.02.2020 року та матеріалів кримінального провадження № 0000185 від 07.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, слідчим досліджено матеріали наглядового провадження в кримінальному провадженні № 0000541, встановлено, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.08.2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Винуватість його підтверджена ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17.12.2018 року та постановою ВСУ від 31.10.2019 року, якою призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. При цьому, суди дійшли обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_4 вказаних вище кримінальних правопорушень та не встановили порушень вимог кримінального процесуального закону на стадії досудового розслідування, тобто доводи наведені заявником в заяві про злочин спростовані судовими рішеннями.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України характеризується наявністю трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно необережністю.

При цьому, згідно з п. 3 примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, оскільки склад злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 367 Кримінального кодексу України, за своєю конструкцією є матеріальними, то необхідною ознакою їх об`єктивної сторони є наявність причинно-наслідкового зв`язку між службовою недбалістю з однієї сторони, та істотною шкодою з іншої.

Разом з тим, виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено як ознак службової недбалості, так і самої істотної шкоди. В чому полягає наявність шкоди не зазначено і самим заявником.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, заявником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях працівників правоохоронних органів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки факт службової недбалості, факт завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявника об`єктивно не встановлено.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000185 від 07.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 10.06.2020 року о 15.00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1