У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням ОСОБА_2 , про скасування арешту накладеного в порядку визначеному кримінально-процесуальним кодексом України (в ред. 1960 року),-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся із клопотанням про скасування арешту накладеного в порядку визначеному кримінально-процесуальним кодексом України (в ред. 1960 року), у рамках кримінальної справи №98, мотивуючи наступним.

Постановою слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/4- 2644 від 03.10.2008 на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Підставою для накладення арешту на вказане майно, стало те, що ОСОБА_2 притягався кримінальної відповідальності до ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.209 КК України.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.209 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на три роки з конфіскацією грошових коштів та іншого майна здобутого злочинним шляхом.

На даний час, продовжує існувати обмеження у праві власності.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в ред.1960 року), який був чинний на момент прийняття рішення про накладення арешту, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Згідно з ч. 5 ст. 404 КПК України ( в ред. 1960 року), якщо у виправданого, чи особи, стосовно якої справа припинена, були вилучені документи, цінності чи інші предмети, або накладений арешт на майно, копія відповідного рішення суду направляється відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей чи інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.

Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства, до набрання чинності новим КПК України.

Отже, виходячи із п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу.

Проте положеннями КПК України ( в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).
Крім цього, у межах кримінальної справи, що розслідувалася, власник майна, який не набував процесуального становища підозрюваного, обвинуваченого, чинним на той час кримінально-процесуальним законом не був наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення майна з-під арешту.
Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК України 1960 року не містив. Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст пункту сьомого частини першої статті 253, пункту восьмого частини першої статті 324, частини тринадцятої статті 335 цього Кодексу передбачалося лише після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.
Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.
Відповідно до висновку Великої палати Верховоного суду викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції.
Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним ранішеВеликою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц та Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.
Враховуючи вище викладене суддя приходить до висновку, про необхідність залишення клопотання про скасування арешту без розгляду, так як вирішення такого питання не входить до компетенції слідчого судді, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 126, 404, 411 КПК України (в ред. 1960 року), суддя
У х в а л и в:
Провадження по клопотанню представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту накладеного в порядку визначеному кримінально-процесуальним кодексом України (в ред. 1960 року) закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1
20.12.2019