Справа № 206/2616/20
Провадження № 1-в/206/240/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 30.07.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 249, ст. 71, п. 3 ст. 72 КК України до 3 років обмеження волі та штрафу у розмірі 4250 гривень,

про заміну невідбутої частини покарання у вигляді обмеження волі більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2020 року начальник державної установи Ігренського ВЦ (№133) звернувся до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання у вигляді обмеження волі більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_5 , вказуючи, що останній довів своє виправлення.
В судовому засіданні представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні подання підтримав, просив замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у вигляді обмеження волі більш м`яким у виді виправних робіт.
Засуджений ОСОБА_5 та захисник-адвокат в судовому засіданні подання підтримали, надали позитивну характеристику з ФОП ОСОБА_7 , тобто попереднього місця роботи засудженого, задовільно характеризується за місцем проживання, крім того вказували, що у разі задоволення подання засуджений працюватиме у ТОВ "Компанія-Спецбуд".
Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити подання.
Вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини основного покарання більш м`яким можлива лише після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання за необережний тяжкий злочин та повного і всебічного вивчення даних про його особу. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
ОСОБА_5 засуджений вироком Кобеляцького районного судуд Полтавської області від 30.07.2014 року за ч. 2 ст. 249 КК України до штрафу 4250 гривень, на підставі ст. 71 КК України, п. 3 ст. 72 КК України повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.10.2012 року за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 років обмеження волі та визначено остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі та штрафу 4250 гривень. Вирок в частині призначення покарань ухвалено виконувати самостійно. З 14.03.2019 року відбуває покарання у ДУ "ІВЦ (№133)", відбув 1/3 строку покарання, характеризується позитивно, до праці з благоустрою установи ставиться сумлінно, у роботі проявляє ініціативу, допомагає іншим засудженим, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі, має два заохочення за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці отримані 28.12.2019 року та 05.03.2020 року, стягнень не мав і не має, залучається до робіт з благоустрою відділення СПС, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу "Повернення". Відповідно до гарантійного листа ТОВ "Компанія-спецбуд", зобов`язується та гарантує працевлаштувати засудженого ОСОБА_5 на посаду рибовода та відраховувати в дохід держави відсоток від заробітної плати, встановлений судом.
Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Як вбачається із матеріалів клопотання засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є такий ступінь виправлення засудженого, при якому подальше його виправлення стає можливим при застосуванні більш м`якого виду покарання ніж те, яке призначене вироком суду. Така можливість зумовлюється тим, що особистість засудженого, його відношення до виконання обов`язків свідчать про успішний перебіг процесу виправлення.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, визначається тривалим дотриманням встановлених вимог режиму і дисципліни, а тому суд дійшов висновку, що невідбута частина покарання у виді обмеження волі може бути замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.
Керуючись ст. 82 Кримінального кодексу України , ст. 537, ст. 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на більш м`яке у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 23 (двадцять три) дні з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1