КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.01.2020 задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 21 год. 00 хв. 29.01.2020.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що прокурором не доведено необхідність обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 необґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.
Крім того, працівники поліції не мали повноважень на збирання доказів, які долучені до клопотання, оскільки до клопотання не додано постанову про створення групи слідчих та постанову про створення групи прокурорів, всі свідки були допитані оперативними співробітниками, відсутні експертизи.
Прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України, та не доведено, що будь-який інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде не достатнім для запобігання ризиків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0000693, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.153 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 29.01.2020 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.01.2020 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру, складене слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , згідно даних якого, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 153 КК України.
31.01.2020 слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.01.2020 задоволено клопотання слідчого, та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів без визначення розміру застави.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, не працює, не має постійного місця проживання у Києві, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що прокурором не доведено необхідність обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Твердження захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, є надуманими, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Посилання захисника на відсутність у долучених до матеріалів клопотання постанов про створення групи прокурорів та групи слідчих, не є підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються. Проте стороною захисту у судовому засіданні не надано доказів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, з огляду на долучені до клопотання документи.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.01.2020 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 без визначенням розміру застави строком на 60 днів, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3