Справа № 344/53/20
Провадження № 1-кс/344/44/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0000 від 08.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилається на те, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 08.05.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що службові особи контролюючих органів державної влади не вживають заходів відповідного реагування у розрізі виявлених правопорушень, що вчиняються суб`єктами господарської діяльності, які призводять до реальної шкоди інтересам держави та громадян. Встанолвено, що на території Івано-Франківської області функціонує ряд автозаправних станцій без відповідних на те дозвільних документів.

Однією із незаконних автозаправних станцій є модульна автозаправна станція яка розташована на території із вільним доступом в селищі Богородчани Івано-Франківської області.

28.12.2019 року проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведення огляду демонтовано та вилучено металеву ємкість білого кольору об`ємом 30 м.куб. із написом «Вогненебезпечно», а також зразок рідини схожої на бензин, яку налито у скляну банку ємністю 0,75 літра. Цистерну передано на зберігання її власнику ОСОБА_4 , який проводив незаконну реалізацію паливно-мастильних матеріалів без спеціального дозволу.

Підставою для накладення арешту є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Мета арешту збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням наведеного власник майна в судове засідання не викликався.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із клопотання слідчого вбачається,що метою арешту є збереження речових доказів.

Як вбачається із клопотання та документів доданих до нього, досудове розслідування здійснюється за ч. 2 ст. 364 КК України, слідчим не обґрунтовано, які протиправні дії вчинено ОСОБА_4 , чи є ОСОБА_4 ,законним власником чи володільцем тимчасово вилученого майна, на чиїй земельній ділянці розташована автозаправочна станція, чи має ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, не доведено наявність достатніх підстав вважати, що металева ємкість білого кольору об`ємом 30 м.куб. із написом «Вогненебезпечно», а також зразок рідини схожої на бензин, які налито у скляну банку ємкістю 0,75 літра, власником яких є ОСОБА_4 є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на них арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Отже, вважаю вказаний захід забезпечення не доцільним та таким, що не відповідає завданням кримінального провадження, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0000 від 08.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1