Номер провадження: 11-сс/813/212/20
Номер справи місцевого суду: 947/1230/20 1-кс/947/720/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000116 від 22.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000116 від 22.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення про накладення арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZC63 AMG», білого кольору, 2017 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту, посилаючись на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, ухвала слідчого судді постановлена без дотримання вимог ст.ст.170-173 КПК України, так як слідчий суддя не врахував, що у клопотанні доведено про те, що:
- автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстраціє є речовими доказами та можуть бути використані, як доказ у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення;
- не накладення арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна.
Слідчий суддя встановив, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, однак відповідно до вимог ч.3 ст. 172 КПК України, не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора,який підтримав апеляційну скаргу, представника власника майна, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням про арешт майна та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду вважає, апеляційний суду вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна зазначених вимог закону недотримався в повному обсязі.

Зокрема, 22.01.2020 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZC63 AMG», білого кольору, 2017 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
В клопотанні слідчого зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що 21.01.2020 року до чергової частини Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від т.в.о. заступника командира роти №1 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , про те, що о 13:15 год. 21.01.2020 було зупинено легковий автомобіль «MERCEDES-BENZC63 AMG», д.р.н. НОМЕР_3 , білого кольору, 2017 р.в., номер кузова НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Водійське посвідчення НОМЕР_4 ), під час перевірки документів якого було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке згідно ЄДР МВС не відповідає дійсності.
21.01.2020 року в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170А, вилучено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZC63 AMG», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , ключі до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в якому вказано легковий автомобіль НОМЕР_2 в якому вказано легковий автомобіль «MERCEDES-BENZC63 AMG», д.р.н. НОМЕР_3 , білого кольору, 2017 р.в., номер кузова НОМЕР_1 .
22.01.2020 року транспортний засіб «MERCEDES-BENZC63 AMG» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом.
В обґрунтування підстав та мети у накладенні арешту на майно у клопотанні зазначено, що арешт необхідний для проведення експертних з метою встановлення дійсності вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та перевірки номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу на предмет підробки, а також з метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, в зв`язку з чим існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна.
Відповідно до витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні №0000116 від 22.01.2018 року та інших матеріалів провадження, Таїровським ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України за рапортом т.в.о. заступника командира роти №1 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , про те, що о 13:15 год. 21.01.2020 року було зупинено легковий автомобіль «MERCEDES-BENZC63 AMG», д.р.н. НОМЕР_3 , білого кольору, 2017 р.в., номер кузова НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , під час перевірки документів якого було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке згідно ЄДР МВС не відповідає дійсності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами єматеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Диспозицією ч. 3 ст. 358 КК України передбачена відповідальність за використання завідомо підробленого документа.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що транспортний засіб, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію, мають ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України та можуть містити в собі відомості на підтвердження або спростування обставин провадження після проведення відповідних експертних досліджень, оскільки є підстави вважати, що вони є знаряддям вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України за фактом використання завідомо підробленого документа.
Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів та проведення експертних досліджень з метою встановлення обставин провадження.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що у клопотанні не доведено мети та підстав у накладенні арешту на майно, зокрема, що воно є речовим доказом та містить сліди вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки у клопотанні слідчого доведені обставини, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно.
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження перешкодили слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно ч.4, п. 4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
В клопотанні слідчого ставиться питання про накладення арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, з посиланням на те, що у разі перебування транспортного засобу у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженні, існує реальна загроза його відчуження, зміни або знищення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки у разі незастосування такого способу обтяжування існують ризики відчуження, зміни або знищення речового доказу.

Таким чином, з огляду на зазначені обставини апеляційний суд вважає про необхідність накладення арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 407, ст.409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання необхідно задовольнити та накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000116 від 22.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000116 від 22.01.2018 року, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZC63 AMG», білого кольору, 2017 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 13.02.2020 року, о 16 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_3