Справа № 303/1719/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/220/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2020 року погоджене прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково й застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буковинка, Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 25 травня 2020 року.
На підозрюваного ОСОБА_6 покладені такі обов`язки: - прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; - не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Визначено строк дії ухвали до 16.05.2020 включно.
З матеріалів клопотання убачається, що 31 березня 2020 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, що мало місце 29.03.2020. Відповідно до клопотання, 29.03.2020, приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні прибудови будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин вступив у бійку з ОСОБА_9 , під час якої діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою позбавлення життя ОСОБА_10 , схопив останнього за шию та почав душити, в результаті чого потерпілий впав на землю, де ОСОБА_6 наніс йому множинні удари дерев`яною дошкою в область голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, внаслідок здавлення органокомплексу шиї, загальноасфіктичний симптомокомплекс та забійні рани голови, від яких ОСОБА_9 помер. У клопотанні також вказується на те, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб, без визначення розміру застави.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що під час розгляду клопотання були здобуті дані про наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 , знаючи про кримінальне переслідування щодо нього, враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. В ухвалі також вказується на те, що ризик щодо незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілу належно не обґрунтовано, при цьому, з наданих у судовому засіданні показів підозрюваного, матеріалів клопотання, а також наданих безпосередньо у судовому засіданні показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що очевидців конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , за наслідком якого останній отримав тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого, не було. Тому даний ризик визнано недоведеним. В ухвалі також вказується на те, що доводи клопотання щодо неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в зв`язку з сумісним проживанням підозрюваного у будинку разом із сім`єю і зазначене створюватиме загрозу для життя та здоров`я мешканців будинку, спростовані даними, що характеризують особу підозрюваного, зокрема, характеристикою ОСОБА_6 , даною в суді ОСОБА_11 (донька), яка є власницею будинку, в якому проживає підозрюваний і не заперечувала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем їх спільного проживання. При прийнятті рішення слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного є особою похилого віку (має 70 років), має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Слідчий суддя дійшов висновку про те, що прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю та поклав на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які зможуть запобігти наведеним у клопотанні ризикам та забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики того, що підозрюваний, розуміючи невідворотність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років за вчинений злочин, може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Стверджує, що підозрюваний за місцем проживання характеризується посередньо, не має постійного джерела доходів, проживає у дворогосподарстві разом із дочкою та онуками, що створюватиме постійну загрозу для їх життя та здоров`я та ризик впливу на них, як свідків. Тому, вважає, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу приймали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України, у тому числі права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази (документи) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема : протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_6 та довідкою про настання смерті ОСОБА_9 , на підставі яких 30.03.2020 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути йому призначене за скоєне діяння, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Учасниками судового розгляду викладений у судовому рішенні висновок у цій частині не оспорюється, визнається належним чином вмотивованим, таким, що ґрунтується на матеріалах судового провадження та узгоджується з вимогами закону.

Окрім того, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про недоведеність ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілу чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на наявність даних, які би підтверджували існування вказаних вище ризиків, які слідчим суддею визнані недоведеними.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_13 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, колегія суддів відхиляє. Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів зазначає, що у погодженому прокурором ОСОБА_5 клопотанні не вказується на наявність зазначених ризиків, а також не міститься посилання на наявність даних, які би підтверджували існування цих ризиків. Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на наявність даних у підтвердження доводів апеляційної скарги про наявність цих ризиків.

Колегія суддів також вважає, що при прийнятті рішення слідчим суддею обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого злочину : відповідно до ст. 12 КК України, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України злочин є особливо тяжким, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Окрім того, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що інший, більш м`який, запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаному вище ризику.

При цьому зі змісту ухвали вбачається, що в обґрунтування висновку про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя в ухвалі послався не лише на характер та обставини вчиненого злочину й тяжкість діяння у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , а і на дані про його особу - раніше не судимий, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є особою похилого віку (має 70 років), має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для запобігання передбаченому ст. 177 КПК України ризику.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без застосування електронних засобів контролю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що прокурором не доведено, що дані про особу підозрюваного - не має постійного джерела доходів, проживає у дворогосподарстві разом із дочкою та онуками, що створюватиме постійну загрозу для їх життя та здоров`я та ризик впливу на них, як свідків, призводять до суджень про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, колегія суддів зазначає, що у підтвердження вказаного прокурор не посилався на наявність будь-яких даних, у тому числі не посилався на дані, що характеризують матеріальний чи фінансовий стан підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів чи обставин, які б могли істотно вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176 - 179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2020 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: