Справа № 206/1962/20
Провадження № 1-кс/206/148/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., при секретареві Ільїній І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Барильченка О.О. про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001244, внесеного 15 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

за участю:

прокурора Щербини С.О.,

слідчого Барильченка О.О.,

власника майна ОСОБА_1 ,

представника власника майна ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_5 адвоката Коршун С.В.,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 адвоката Томського О.Ф.,

представника ОСОБА_6 адвоката Буштрук С.П.,

представника Дніпровської міської ради Гуртового В.Ю.

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий СВ Самарського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Барильченко О.О. в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001244, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 14.12.2019 до чергової частини Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, здійснили самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої в районі АДРЕСА_1 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що земельні ділянки, в районі АДРЕСА_1 : з кадастровим номером :09:157:0063 рішенням сесії Дніпровської міської ради від 25.09.2019 № 187/48 передана у власність гр. ОСОБА_8 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у спільній приватній власності ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу від 31.01.2020; з кадастровим номером :09:157:0061 рішенням сесії Дніпровської міської ради від 23.10.2019 №138/49 передана у власність гр. ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у приватній власності

ОСОБА_1 ; з кадастровим номером :09:157:0060 рішенням сесії Дніпровської міської ради від 23.10.2019 № 139/49 передана у власність гр. ОСОБА_10 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у приватній власності ОСОБА_10 ; з кадастровим номером :09:157:0058 рішенням сесії Дніпровської міської ради від 27.11.2019 №261/50 передана у власність гр. ОСОБА_3 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у приватній власності ОСОБА_3 ; з кадастровим номером :09:157:0062 рішенням сесії Дніпровської міської ради від 25.09.2019 №188/48 передана у власність гр. ОСОБА_11 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у приватній власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 31.01.2020; з кадастровим номером :09:157:0056 рішенням сесії Дніпровської міської ради передана у власність гр. ОСОБА_12 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у приватній власності ОСОБА_12 ; з кадастровим номером :09:157:0059 рішенням сесії Дніпровської міської ради передана у власність гр. ОСОБА_7 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно відомостей з реєстру прав на нерухоме майно знаходиться у приватній власності ОСОБА_7 . Вказані відомості підтверджуються витягами з державного реєстру прав на нерухоме майно та публічної кадастрової карти.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :09:157:0055; 210100000:09:157:0054; :09:157:0064 знаходяться у комунальній власності та щодо вказаних земельних ділянок розробляються проекти для відводу їх у приватну власність, що також підтверджуються витягами з державного реєстру прав на нерухоме майно та відомостями з публічної кадастрової карти.

При розробці проектів відводів вищевказаних земельних ділянок по вул. Нагатинській, які розташовані на березі річки Дніпро, особи для яких розроблялись проекти відводів земельних ділянок звертались до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області, де вони усі отримали відповідь, що земельні ділянки розташовані за межею земель водного фонду, що визначені проектом «Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони р. Дніпро на території м. Дніпра вздовж лівого берега р. Дніпро в межах м. Дніпро» (не порушують межі прибережної захисної смуги).

Так, згідно статей 13, 14 Конституції України, земля, є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України, вздовж річок, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж узрізу води (у меженний період) шириною , зокрема, для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Також зазначено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

У відповідності до ст. 79 Водного кодексу України, річка Дніпро відноситься до категорії великих річок. Також ст. 88 ВКУ передбачено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВКУ. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Однак, на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України, за вих. №12/10-73 від 13.04.2020 Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради надана відповідь про те, що у них не має можливості надати «Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони р. Дніпро на території м. Дніпра вздовж лівого берега р. Дніпро в межах м. Дніпро», у зв`язку з тим, що він не затверджений міською радою та триває робота щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації.

Допитаний в якості свідка заступник начальника відділу ведення водного кадастру та техногенно-екологічної безпеки Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області ОСОБА_13 , повідомив, що лист офісу носить лише рекомендаційний характер та не затверджує (не погоджує) проекти відводу земельних ділянок. Чи затверджений ДМР «Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони р. Дніпро на території м. Дніпра вздовж лівого берега р. Дніпро в межах м. Дніпро», яким визначені межі прибережної захисної смуги, офісу не відомо.

Допитана в якості свідка інженер землевпорядник ОСОБА_14 , якою складені проекти землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок в районі вул. Нагатинської в м. Дніпро та яка поставила підписи на вказаних проектах землеустрою як «відповідальний за дотримання якості робіт із землеустрою, земле оціночних робіт та вимог земельного законодавства, стандартів, норм і правил при виконанні робіт із землеустрою», повідомила, що у неї немає доступу до інформації з приводу зменшення меж прибережної захисної смуги річки Дніпро. Проекти відведення земельних ділянок погоджувались в РОВР та в Головному архітектурно-планувальному управлінні та інших інстанціях, якби були порушення межами земельних ділянок прибережної захисної смуги, то РОВР, ГлАПУ та Держгеокадастр не погодили б вказані проекти.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.04.2020 №447-ДК/374/АП/09/01/-20 проведеною інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельні ділянки перебувають у приватній власності та мають кадастрові номери :09:157:0056; :09:157:0059; :09:157:0058; :09:157:0062; :09:157:0063; :09:157:0061, проекти землеустрою щодо встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони водного об`єкта р. Дніпро в районі вказаних земельних ділянок не розроблені, саме тому, до погодження і затвердження в установленому порядку проекту землеустрою щодо визначення та встановлення меж прибережної захисної смуги р. Дніпро необхідно застосовувати, відповідно до ст. 88 Водного кодексу України, нормативну (мінімальну) 100 метрову ширину прибережної захисної смуги. Таким чином, земельні ділянки з кадастровими номерами :09:157:0056; :09:157:0059; :09:157:0058; :09:157:0062; :09:157:0063; :09:157:0061 передані у власність з порушенням вимог п. 4 ст. 116, п.1 ст. 121 та ст. 186-1 Земельного кодексу України.

09.04.2020 року проведено огляд земельних ділянок, що мають кадастрові номери :09:157:0055; :09:157:0054; :09:157:0056; :09:157:0059; :09:157:0058; :09:157:0062; :09:157:0063; :09:157:0061; :09:157:0060; :09:157:0064.

Вказані земельні ділянки визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, так як вони відповідно до ст. 98 КПК України є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Крім того, в ході огляду вищевказаних земельних ділянок зафіксована наявність оголошень про їх продаж, що може призвести до втрати речових доказів, їх відчуження.

Слідчий зазначає, що зазначені вище земельні ділянки є речовими доказами оскільки є матеріальними об`єктами, які були об`єктом кримінального правопорушення. Враховуючи вище викладене, а також те, що вони мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження або спростування факту вчинення невстановленими особами злочину та можуть використовуватись, чи бути передані або відчуженні, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином та використовувати зазначені земельні ділянки.

Клопотання слідчого погоджено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області Щербиною С.О.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_3 та його представник Кириченко Ю.О. заперечували щодо задоволення клопотання слідчого у повному обсязі. Також представником суду надано письмові пояснення де зазначено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:157:0058 на підставі рішення Дніпровської міської ради №261/50 від 27.11.2019, а тому складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не має (т.1 а.с.104-109).

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, проте надав до суду пояснення (т.1 а.с.154-157) відповідно до яких просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання. Також зазначив, що він являється добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером :09:157:0059 на підставі рішення Дніпровської міської ради №137/49 від 23.10.2019.

Представник ОСОБА_7 адвокат Томський О.Ф. в судовому засіданні щодо задоволення клопотання слідчого заперечував. Суду пояснив, що представником Дніпровської міської ради долучено рішення про виділення земельних ділянок та затверджені звіти, а тому самовільного захоплення земельних ділянок не було. Крім того, слідчим не зазначено у клопотанні потерпілих осіб та розмір заподіяної шкоди злочином. Також слідчим не доведено ризиків щодо відчуження земельних ділянок або їх знищення.

Власник майна ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого. В судовому засіданні зазначив, що в клопотанні зазначено річку Дніпро, проте це є помилкою, оскільки насправді там протікає річка Самара, а тому визначення берегової лінії повинно бути меньшим в 2 рази. Земельну ділянку він отримав як учасник АТО на підставі рішення Дніпровської міської ради, а тому самовільного зайняття земельної ділянки не було.

Власник майна ОСОБА_6 також заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки земельну ділянку з кадастровим номером :09:157:0062 придбав правомірно на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_11 , яка останньому була передана у власність як учаснику АТО на підставі рішення Дніпровської міської ради №188/48 від 25.09.2019. Також у нього як і у інших власників є проект землевідведення земельних ділянок. Наразі на земельних ділянках ніякої діяльності та будівництва не ведеться.

Представник ОСОБА_6 адвокат Буштрук С.П. в інтересах свого довірителя надав суду письмові пояснення (т.1 а.с.175-179), відповідно до яких просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі. В судовому засіданні пояснив, що повідомлення до відділу поліції надійшло про незаконну вирубку зелених насаджень, проте відомості до ЄРДР були внесені за ч. 1 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво. Проте самовільного зайняття земельних ділянок не було, оскільки жодне рішення Дніпровської міської ради не визнано незаконним та не скасовано, а тому у відповідності до вимог КПК України майно добросовісних набувачів арештовано не може бути.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого оскільки являється законним власником земельної ділянки, яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу.

Представник ОСОБА_5 адвокат Коршун С.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Суду пояснив, що самовільне зайняття земельних ділянок відсутнє, оскільки існують діючі рішення Дніпровської міської ради та права власності на них зареєстровані у передбаченому Законом порядку. Крім того, слідчим не встановлено розмір заподіяної шкоди та потерпілих осіб у кримінальному провадженні. Також слідчим не доведено ризик знищення земельних ділянок, як речових доказів.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився. Надав до суду пояснення (т.1 а.с.161-167) в яких зазначив, що він являється власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:157:0060 на підставі рішення Дніпровської міської ради №139/41 від 23.10.2019, а тому ніякого самозахоплення земельної ділянки не відбувалось. У зазначеному рішенні містяться підстави надання земельної ділянки, зокрема і затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затверджено проект водоохоронної зони та прибережної смуги р. Самара в районі будинків № 2,4 по вул. Нагатинській Самарського району. Його земельна ділянка знаходиться на відстані більше 100 метрів від р. Самара, а відтак вона не розташована в межах прибережної захисної смуги. Також розмір його земельної ділянки не перевищує законодавчо встановлено межу у 0,10 гектарів.

Представник ОСОБА_10 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого у повному обсязі.

Представник Дніпровської міської ради просив суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав викладених у запереченнях (т.1 а.с.182-191). В судовому засіданні зазначив, що відповідними рішенням Дніпровської міської ради земельні ділянки були надані у приватну власність. На сесії ради до передання земельних ділянок погоджено проект землеустрою. Також було отримано інформацію щодо знаходження земельних ділянок на допустимій відставні від прибережної зони, а тому вони не порушують межі прибережної захисної смуги. Слідчим також не доведено необхідно у накладенні арешту на земельні ділянки.

Вислухавши доводи слідчого та прокурора, думки власників майна та їх представників, дослідивши письмові матеріали клопотання та врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку про його необґрунтованість та необхідність відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Судом встановлено, щослідчим відділом Самарського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001244 внесеного 15 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

У витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань в графі «короткий виклад обставин» зазначено, що 14.12.2019 о 12.44 годині до чергової частини Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи здійснили самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої в районі будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26 лютого 2020 року ОСОБА_15 повідомив правоохоронні органи, що 26 лютого 2020 року близько 09:00 години невідомі особи без дозвільних документів на території здійснювали будівельні роботи, а саме знімали верхній шар ґрунту та знищували зелені насадження у безпосередній близькості від берегу річки Самара.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 23.04.2020 №447-ДК/374/АП/09/01/-20 встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :09:157:0063, :09:157:0058, :09:157:0062, :09:157:0059, :09:157:0056, :09:157:0061 були передані у власність з порушенням вимог п. 2 ст. 116, п. 1 ст. 121 та ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Листом Департаменту по робі з активами Дніпровської міської ради слідчому Самарського ВП Барильченку О.О. повідомлено, що «Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони п. Дніпро вздовж лівого берега в межах міста Дніпро» не затверджено міською радою, триває робота щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації. За даними містобудівного кадастру на території розташованої в районі буд. № АДРЕСА_1 рішенням міської ради від 27.06.2007 №217/16 було затверджено «проект водоохоронної зони та прибережної смуги р. Самара в районі будинків №2,4 по вул. Нагатинській Самарського району.

Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Як вбачається з клопотання слідчого та долучених матеріалів, слідчим відділом здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 197-1 КПК України, диспозиція якої говорить про «самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику».

Об`єктом кримінального правопорушення за вказаною статтею є земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, а об`єктивна сторона злочину полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Натомість до матеріалів клопотання було долучено наступні копії рішень Дніпровської міської ради.

Копію рішення Дніпровської міської ради №187/48 від 25.09.2019 року відповідно до якого вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передати земельну ділянку площею 0,0754 га (кадастровий номер :09:157:0063) у власність гр. ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наразі зазначена земельна ділянка на праві спільної часткової приватної власності по 1/2 частині належить ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2020.

Згідно копії рішення Дніпровської міської ради №138/49 від 23.10.2019 року вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передати земельну ділянку площею 0,0956 га (кадастровий номер :09:157:0061) у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену земельну ділянку належить ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпровської міської ради №139/49 від 23.10.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передано земельну ділянку площею 0,0942 га (кадастровий номер :09:157:0060) у власність гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену земельну ділянку належить ОСОБА_10 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпровської міської ради №261/50 від 27.11.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передано земельну ділянку площею 0,0900 га (кадастровий номер :09:157:0058) у власність гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену земельну ділянку належить ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпровської міської ради №162/47 від 24.07.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передано земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :09:157:0056) у власність гр. ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у районі АДРЕСА_1

Право власності на зазначену земельну ділянку належить ОСОБА_12 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпровської міської ради №188/48 від 25.09.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передано земельну ділянку площею 0,0764 га (кадастровий номер :09:157:0062) у власність гр. ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наразі зазначена земельна ділянка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2020.

Рішенням Дніпровської міської ради №137/49 від 23.10.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_14 та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передано земельну ділянку площею 0,0935 га (кадастровий номер :09:157:0059) у власність гр. ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у районі АДРЕСА_1

Право власності на зазначену земельну ділянку належить ОСОБА_7 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, рішеннями Дніпропетровської міської пади №375/34 від 01.03.2006 та №217/16 від 27.06.2007 затверджено «Проект водоохоронної зони і прибережної захисної смуги р. Дніпро у межах ЖМГО «Яхт-клуб «Самара» в районі вулиць Нагатинської-Дежньова Самарського району м. Дніпропетровська» та «Проект водоохоронної зони і прибережної захисної смуги р. Самара в районі будинків №№ 2,4 по вул. Нагатинській Самарського району».

Всі вищезазначені рішення Дніпровської міської ради у передбаченому законом порядку не оскаржені, являються чинними та у судовому порядку не скасовані, а тому у слідчого судді не має підстав вважати, що земельні ділянки зазначеними вище громадянами були самовільно ними зайняті та використовуються не за цільовим призначенням.

Також жодний з присутніх в судовому засіданні власників земельних ділянок не повідомив слідчого суддю про звернення до правоохоронних органів з приводу самовільного зайняття їх земельних ділянок або заподіяння їм значної шкоди.

У клопотанні слідчий зазначає, що земельні ділянки з кадастровими номерами :09:157:0056; :09:157:0059; :09:157:0058; :09:157:0062; :09:157:0063; :09:157:0061 передані у власність з порушенням вимог Земельного кодексу України, проте зазначені обставини спростовуються листом Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 14.04.2020 № 12/19-69, в якому зазначено, що до Управління надавалися на розгляд та погодження проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в районі буд. АДРЕСА_1 власність громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), дозволи на розроблення яких надано відповідними рішенням Дніпровської міської ради. Згідно матеріалів вказаних проектів зазначені земельні ділянки знаходяться за межами прибережної захисної смуги р. Дніпро (за межами земель водного фонду), яка визначена проектом: «Проект водоохоронної зони і прибережної захисної смуги р. Дніпро у межах ДМГО «Яхт-клуб «Самара» в районі вулиці Нагатинської-Дежньова Самарського району м. Дніпропетровська.

Зазначене свідчить про те, що земельні ділянки на які слідчий просить накласти арешт знаходяться за межами прибережної захисної смуги р. Дніпро.

У відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, у тому числі, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, встановлені в судовому засіданні обставини прямо суперечать викладеним в клопотанні слідчого обставинами кримінального правопорушення та його попередній кваліфікації за ст. 197-1 КК України «Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво»за якою здійснюється досудове розслідування.

Також слідчий зазначає, що земельні ділянки є доказами злочину та існує ризик їх, передачі, відчуження та/або використання, втім як встановлено в судовому засіданні зазначеними земельними ділянками власники володіють на законних підставах, а тому мають право розпоряджатися ними на власний розсуд, в тому числі передавати, відчужувати та використати за власними потребами.

Крім того, як вбачається з витягу з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення внесено 15 грудня 2019 року, а з клопотанням про арешт майна земельних ділянок слідчий звернувся до суду лише 06 травня 2020 року, тобто майже через 6 місяців, проте за цей час жоден з власників земельних ділянок з приводу підстав та порядку набуття права власності на них - допитані не були, доказів проведення жодних слідчих дій, крім як звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна, суду не було надано.

Під час розгляду клопотання, прокурор повідомив, що жодне рішення Дніпровської міської ради з приводу передачі у власність земельних ділянок громадянам не оскаржувалось, органи прокуратури до суду з таким позовами поки не звертались, а отже слідчий суддя вважає, що право власності на землю зазначеними вище громадянами вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що відповідає загальним нормам матеріального права ч. 2 ст. 328 ЦК України.

Також, слідчим під час досудового розслідування фактично не встановлено потерпілих осіб та розмір заподіяної шкоди, що позбавляє слідчого суддю переконатись у наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КПК України та підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Наведені вище обставини кримінального провадження в своїй сукупності не переконують слідчого суддю у потребі втручання у права та свободи осіб, які являються законними власниками земельних ділянок, оскільки слідчим та прокурором не доведено необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що прямо суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте органом досудового розслідування не наведено достатніх даних на підтвердження того, що вказане майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а отже в даному випадку, слідчий суддя враховує і вимоги частини 10 ст. 170 КПК України, яка передбачає, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ст. 8 КПК України зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» суд звертає увагу на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, врахувавши обставини встановлені в ході його розгляду, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Ухвалюючи саме таке рішення, судом враховано також практику Європейського суду з прав людини, який у своїй діяльності керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 170-173, 223, 234, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Барильченка О.О. про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001244, внесеного 15 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя Р.О. Кушнірчук