03.01.2020
Справа № 642/5895/19
Провадження № 1-кс/642/6/20
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02 січня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001299 від 23.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні просить накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон ТМ "Iphone 7" срібного кольору з IMEI НОМЕР_1 та карткою мобільного оператору всередині з номером НОМЕР_2 , банківську картку А-Банк НОМЕР_3 , банківську картку ПУМБ НОМЕР_4 та банківську картку Приватбанк НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , яке було вилучено у останнього 28 грудня 2019 року в ході огляду місця події, у приміщенні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Маршала Маліновського, буд. 1.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, що в провадженні СВ Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001299 від 23.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 липня 2019 року ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення за рахунок злочинної діяльності, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - «амфетамін» та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут психотропної речовини, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої поставки, незаконно збув (шляхом відправлення посилки, без особистої зустрічі) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому було доручено проведення контрольованої поставки, посилку на відділення № 69 ТОВ "Нова пошта", що розташовано за адресою: м. Харків, Холодногірський район, вул. Дмитрівська, 5, всередині якої знаходився згорток фольги, із порошкоподібною речовиною світлого кольору всередині, отримавши від ОСОБА_6 грошову винагороду у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, які останній перерахував на банківську картку банку "А Банк" НОМЕР_3 , номер якої зазначив ОСОБА_4 , за допомогою терміналу "Приват Банк".

31 липня 2019 року в період часу з 14:55 год. по 15:10 год. ОСОБА_6 , знаходячись на ділянці місцевості біля будинку №5 по вул. Дмитрівська у м. Харкові, добровільно видав працівникам поліції згорток фольги із порошкоподібною речовиною світлого кольору всередині, яка згідно до висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №3/2278се-19 від 12 вересня 2019 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», маса якого, в складі наданої на дослідження речовини складає 0,4169 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збув психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», маса якого, в складі наданої на дослідження речовини складає 0,4169 г., згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме незаконний збут психотропної речовини.

Під час досудового розслідування, 28 грудня 2019 року, в ході огляду місця події, що проводився у приміщення службового кабінету №40 Холодногірського відділення поліції ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Маршала Маліновського, буд.1, підозрюваний ОСОБА_4 добровільно видав належні йому мобільний телефон ТМ "Iphone 7" срібного кольору з IMEI НОМЕР_1 та карткою мобільного оператору всередині з номером НОМЕР_2 , банківську картку А-Банк НОМЕР_3 , банківську картку ПУМБ НОМЕР_4 та банківську картку Приватбанк НОМЕР_5 .

Вилучення вищевказаних предметів обумовлено тим, що вони є предметами скоєння даного кримінального правопорушення, знаряддями скоєння правопорушення, зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, отже являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню. Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.
В судовому засіданні слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 клопотання підтримала.
Власник майна ОСОБА_4 та його захисник у судове засідання з`явилися, проти задоволення заявленого клопотання не заперечували.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.
Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон ТМ "Iphone 7" срібного кольору з IMEI НОМЕР_1 та карткою мобільного оператору всередині з номером НОМЕР_2 , банківську картку А-Банк НОМЕР_3 , банківську картку ПУМБ НОМЕР_4 та банківську картку Приватбанк НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , яке було вилучено у останнього 28 грудня 2019 року в ході огляду місця події, у приміщенні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Маршала Маліновського, буд. 1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити слідчому Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1