Провадження № 1-КП/200/137/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0003123, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0003123 відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

13 лютого 2020 року до спливу продовженого строку під час розгляду кримінального провадження, виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

У судовому засіданні прокурор вважала за необхідне продовжити відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, ним скоєно особливо тяжкий злочин в період іспитового строку. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, так як ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває під вартою, й усвідомив наслідки вчинених ним дій.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Станом на 13 лютого 2020 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 17.02.2020 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, не допитані всі свідки, а наступна дата судового засідання призначена 18.03.2020 року, тобто поза межами строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому, судом при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, впливати на потерпілого, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яке із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_7 звинувачується у скоєнні в період іспитового строку особливо тяжкого злочину, що посягає на найвищі соціальні цінності як то недоторканість життя та здоров`я людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Крім того, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого по даній справі.

А тому, колегія суддів вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 та серйозність висунутого йому обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яке із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Також, обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, офіційно не одружений, тобто міцних соціальних зв`язків не має, потерпілий та свідки по зазначеній справі є сусідами обвинуваченого, й враховуючи, що розгляд справи триває, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на потерпілого, у зв`язку із чим підстави для зміни йому запобіжного заходу, також відсутні.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Посилання сторони захисту як на підставу, яка обґрунтовує зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт те, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, колегія суддів не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, так як тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, кількістю учасників та процесуальною поведінкою учасників процесу.

Твердження захисту та обвинуваченого, що він усвідомив наслідки своїх дій, колегія суддів не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, так як дані обставини не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст.132, 176-177,183-184, 193-194, 331 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2020 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3