Справа № 712/3971/20
Провадження № 1-кп/712/526/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001593 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоряне, Чорноморського району, АРК, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.05.2010 року Київським РС м. Сімферополя АРК за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнений 19.07.2019 року по відбуттю строку покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 08.04.2020 року близько 14-00 год., перебуваючи на сходинковому майданчику дев`ятого поверху, що знаходиться в будинку по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_4 , 1940 р.н. та в подальшому, продовжуючи реалізацію свого умислу, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи потерпілому, від якого останній упав на підлогу та отримав травми голови ззаду, травму правої руки та правого стегна.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати та пояснив, що дійсно 08.04.2020 року близько 14-00 год., перебував на сходинковому майданчику дев`ятого поверху будинку № 10/1 по вул. Одеська у м. Черкаси, де наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар кулаком правої руки в область щелепи ОСОБА_4 , від якого останній упав на підлогу.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Показання обвинуваченого є достовірними та узгоджуються з матеріалами справи.

Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його вина також підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні в порядку ст. 349 КПК України, матеріали кримінального провадження, а саме:

-вимогою, згідно якої ОСОБА_5 раніше судимий;

-характеристикою з місця проживання, згідно якої ОСОБА_5 характеризується посередньо;

-довідками КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» та КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», згідно яких ОСОБА_5 на обліку не перебуває;

-досудовою доповіддю відносно ОСОБА_5 ;

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Оцінюючі зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В якості обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Покарання обвинуваченому призначається відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст. 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 14.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин, не працюючий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває та враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 376 КПК України отримати в суді копію вироку.

Головуючий : ОСОБА_1