Справа № 399/366/20
Провадження № 1-кп/399/47/2020
В И Р О К
Іменем України

09 червня 2020 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка кримінальне провадження № 0000161 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ландишеве Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 26.07.2007 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 08.12.2008 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуваням ст.ст. 69, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці без конфіскації майна; 3) 30.03.2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуваням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 13 днів; 4) 08.05.2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 5) 17.10.2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки; 6) 18.11.2014 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяців, покарання відбув 03.06.2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

29 квітня 2020 року, приблизно о 11:00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні житлового будинку на території домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 та скориставшись тим, що його дії непомітні потерпілому та іншим особам, шляхом вільного доступу, з печі під тверде паливо, яка знаходилася в кімнаті спальні житлового будинку ОСОБА_5 , шляхом демонтажу, повторно, таємно викрав належні власнику домоволодіння одну чавунну плиту розміром 71x41см у зборі із кільцями, вартістю з урахуванням зносу 500 гривень та один чавунний колісник розміром 350x210x35 мм, вартістю з урахуванням зносу 122 гривні 50 копійок, після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Він же, 30 квітня 2020 року, приблизно о 12:00 годині, знаходячись в приміщенні житлового будинку на території домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, з ще однієї печі під тверде паливо, яка знаходилася в кімнаті іншої спальні житлового будинку ОСОБА_5 , шляхом демонтажу, повторно, таємно викрав належні власнику домоволодіння одну чавунну плиту розміром 71x41см у зборі із кільцями, вартістю з урахуванням зносу 500 гривень та один чавунний колісник розміром 350x210x35 мм, вартістю з урахуванням зносу 122 гривні 50 копійок, після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, просив вибачення та повідомив, що потерпілому шкоду завдану злочином відшкодував в повному обсязі. Суду пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, а саме: 29.04.2020 року близько 11 години з кімнати спальні житлового будинку потерпілого ОСОБА_5 , де він працював по найму, викрав чавунну плиту, а 30.04.2020 року приблизно о 12 годині з кімнати іншої спальні того ж будинку викрав іншу плиту під тверде паливо. Викрадене майно здав до пункту прийому металобрухту. Також просив призначити йому покарання не повязане з позбавлення волі та пообіцяв стати на шлях виправлення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 повністю відповідають обставинам справи, тому об`єму обвинувачення, який встановлений судом, та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не суперечать одне одному, допустимі за способом збирання та відповідають об`єктивній істині.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. ОСОБА_3 у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні злочину. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочинів, їх кваліфікацію, вказану в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст. 50, 65 - 67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обтяжуючих обставин для обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його вік та стан здоров`я.

Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 статті 185 КК України у виді 2 років та 6 місяців позбавлення волі.

При цьому суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 392-395 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази один чавунний колісник під тверде паливо розміром 350х210х35 мм, одну чавунну плиту для печі під тверде паливо розміром 71х41 сантиметри на дві іконфорки у зборі із кільцями, одну чавунну плиту для печі під тверде паливо розміром 71х41 сантиметри на дві конфорки без кілець, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1