Справа № 341/1016/19
Провадження № 1-кп/349/24/20
У Х В А Л А
іменем України
07 травня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині матеріали об`єднаного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 КК України, ч.1 ст.296 КК України, ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.289 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні 07 травня 2020 року прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися.
Захисник, обвинувачений у судовому засіданні заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, оскільки відсутні будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України. Просили змінити запобіжний захід з триманння під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки за час перебування під вартою погіршився стан здоров`я ОСОБА_3 , він потребує лікування, а перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом не зможе впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, які ще мають бути допитані у судовому засіданні.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження судом неодноразово були задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та неможливістю завершення судового провадження до спливу строку тримання під вартою.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 09 травня 2020 року включно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до обвинувального акта, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, один з яких є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою в суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд враховує те, що обвинувачений має постійне місце проживання, не працював і не навчався, неодружений, а також вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, що в сукупності з загрозою тяжкого покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину свідчать про наявність ризику залишення обвинуваченим свого місця проживання та переховуванню від суду.
Згідно довідки №104 від 04 травня 2020 року, виданої завідувачем міської медичної частини №12 філії державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській областях, ОСОБА_3 за період перебування в УВП №12 звертався в міську медичну частину з приводу погіршення стану здоров`я, був оглянутий лікарями міської медичної частини №12 , йому встановлено діагноз - вегето-судинна дистонія по гіпертонічному типу, остеохондроз поперекового відділу хребта. Згідно захворювання йому призначалися амбулаторні курси лікування.
Відповідно до пункту 2.5 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за N 212/2052 консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. Усі висновки медичних обстежень, консультацій та дані щодо проведеного лікування в обов`язковому порядку вносяться медичним персоналом СІЗО до форми первинної облікової документації. Згідно вимог п.2.6 вищезазначеного порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
На підставі вищевикладеного, з метою запобігти переховуванню обвинуваченого від суду та враховуючи те, що судове провадження не може бути завершене до спливу строку дії ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи те, що ч.4 ст.183 КПК України не забороняє, а лише дає право суду не визначати розмір застави у вказаних випадках, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави виходячи з наступного.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , який утримується під вартою, розглядається в суді з 11 червня 2019 року, відповідно до обсягу доказів та порядку їх дослідження, судом допитано двох потерпілих, свідків по двох епізодах пред`явленого обвинувачення.
Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, характер та обставини його вчинення.
На підставі наведенного, суд прийшов до висновку, що заставу необхідно визначити в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 100 гривень та покласти на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 182-183, 194, 196, 331 КПК України , суд.-

ухвалив:

Продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою на шістдесят днів, до 05 липня 2020 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105100(сто п`ять тисяч сто грн.) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду;
не відлучатись з місця проживання без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Строк дії ухвали до 05 липня 2020року включно.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1