Справа№359/2218/18
Провадження №1-кп/359/72/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,
під час судового розгляду з технічною фіксацією та відео фіксацією у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000563, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.10.2017 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по обвинуваченню у скоєнні ними кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч.3 ст. 369 КК України,
розглянувши усне клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказом електронного носія інформації Micro SD №70 (нетаємно), що міститься на а.с. 6 том 5 кримінального провадження (на досудовому слідстві),
в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває кримінальне провадження відносно указаних громадян.

В ході судового засідання захисником обвинувачених ОСОБА_6 в усній формі заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом електронного носія інформації Мікро SD №70 (нетаємно) що міститься на а.с. 6 том 5 кримінального провадження (на досудовому слідстві), як додатку до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (аудіо-, відео контроль особи) від 13.03.2018 року, поданих стороною обвинувачення .
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання не вбачаючи очевидної недопустимості зазначених захистом доказів та просив їх дослідити.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, вважає, що останнє не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Одними з основних засад кримінального судочинства є верховенство права, законність, рівність перед законом і судом (ст. 7 КПК України).
Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.
Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит .

Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Перевіривши підстави клопотання в нарадчій кімнаті, суд визнає доводи захисту не обґрунтованими про визнання очевидно недопустимим доказом електронного носія інформації Міcrо SD №70 (нетаємно) що міститься на а.с. 6 том 5.

В той же час, у відповідності до вимог ч.1 ст. 7 та ст. 23 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і безпосередність дослідження показань, речей і документів, тощо.

В той же час, у відповідності до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; висновки ревізій та акти перевірок.

Так, до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (аудіо-, відео контроль особи) від 13.03.2018 року додано 5 Micro SD карток.

Зазначення захисника обвинувачених щодо неможливості ідентифікації електронного носія інформації Міcrо SD №70 (нетаємно) що міститься на а.с. 6 том 5 у порівняні з тим, коли останній ознайомлювався з матеріалами справи, суд не бере до уваги, оскільки з цього приводу доказів відповідних порушень, які б свідчили про неможливість ідентифікації таких об`єктів суду не надано. Їх невірно пакування при направленні матеріалів до суду, не може бути достатньою підставою для відмови стороні обвинувачення в дослідженні такого доказу.
Перевірити наявність такого доказу, як додатку до протоколу, суд зобов`язаний, оскільки, як зазначив захисник, додатки до даного протоколу стороні захисту відкривались в порядку ст. 290 КПК України в присутності спеціаліста, а тому сумніватись в тому, що зазначений доказ не відкривався стороні захисту, суд не має достатніх підстав.
Тому суд не може завчасно визнати даний доказ очевидно недопустимим.
З цього приводу, суд не може погодитись із позицією захисту та визнати вказаний доказ таким, що є очевидно недопустимими, а тому останній підлягає оцінці в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України, з урахуванням всіх досліджених судом доказів в кримінальному провадженні.
Саме на цій стадії суд має можливість надати оцінку процесуальним порушенням при оформленні відповідного доказу та взяти його до уваги чи відхилити, як неналежний чи недопустимий.
Слід також зазначити, що жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі
За таких обставин, суд вважає вищевказане клопотання таким, що заявлене передчасно, тому на даній стадії судового розгляду клопотання задоволенню не підлягають, а такі докази підлягають дослідженню з подальшим вирішенням їх недопустимості в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 39, 40, 86, 87, 89, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказом електронного носія інформації Micro SD №70 (нетаємно), що міститься на а.с. 6 том 5 кримінального провадження (на досудовому слідстві), як додатку до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (аудіо-, відео контроль особи) від 13.03.2018 року, - залишити без задоволення.
Дослідити доказ сторони обвинувачення - електронний носій інформації Micro SD №70 (нетаємно), що міститься на а.с. 6 том 5 кримінального провадження (на досудовому слідстві), як додатку до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (аудіо-, відео контроль особи) від 13.03.2018 року, в ході судового розгляду.
Вирішити питання недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України, з урахуванням всіх досліджених судом доказів.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 27.01.2020 року.

Суддя: ОСОБА_1