КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/155/18
Провадження № 1-кп/534/9/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000110 від 06.02.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута Республіки Комі, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)25.05.1999 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.1 ст.229-6 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 10.08.2001 року на підставі Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року;
2)09.04.2002 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, Звільнився 26.05.2005 року умовно-достроково на 5 міс. 15 дн.;
3)19.11.2010 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосування ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 22.10.2013 року умовно-достроково на 6 міс. 26 дн.;
4)16.08.2017 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. За ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.02.2018 покарання у виді штрафу замінено на 50 годин громадських робіт;
5)20.09.2018 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.389, ст.ст.71,72 КК України до 1 року 5 днів арешту, звільненого 18.12.2018 за відбуттям строку покарання;
6)29.01.2020 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 України,

в с т а н о в и в :
І.18.11.2017 близько 17 год. 00 хв. перебуваючи на законних підставах у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Prestigio pap 5501» чорного кольору, який належить ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 900 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

ІІ.В середині грудня 2017 року, перебуваючи на законних підставах у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, з коробки, яка знаходилась у шафі, здійснив крадіжку соковижималки марки «Vitek», моделі VT-1600Y жовтого кольору, яка належить ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 475 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив крадіжку мобільного телефону та соковижималки. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактами таємного викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував.

Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У наданому на адресу суду клопотанні ОСОБА_6 зазначила про відсутність претензій до обвинуваченого, у вирішенні питання про призначення покарання поклалась на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини викрадення обвинуваченим її майна та пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_4 . Заподіяна їй шкода повністю відшкодована, претензій до обвинуваченого вона не має та прохає суворо його не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та потерпілої ОСОБА_5 , яка підтвердила викладені у вироці обставини викрадення її майна, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, не працює, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на обліку лікаря-нарколога.

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_4 визначено середній рівень ризику вчинення повторного злочину та середній ризик небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, в якості обтяжуючої покарання обставини судом враховано рецидив злочинів. Інших обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка прохала суворо обвинуваченого не карати, та думку потерпілої ОСОБА_6 , яка питання призначення покарання залишила на розсуд суду, особу обвинуваченого та положення ст.50, ч.2 ст.65 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Тільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений 29.01.2020 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Вказаний вирок суду набув законної сили 28.02.2020.
Таким чином покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено із застосуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, оскільки він засуджений за вироком суду від 29.01.2020 і після постановлення вироку встановлено, що останній винен ще в іншому злочині вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.01.2020.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Суд звертає увагу, що обвинувачений й раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, суспільно-корисною діяльністю не займається, проте щиро розкаявся у вчиненому, потерпілі претензій до нього не мають та не наполягають на суворому покаранні, за висновками уповноваженого органу з питань пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, за наявності інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів є можливим, також суд враховує відсутність негативних наслідків вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тому вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, а отже знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Призначення такого покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільні позови до обвинуваченого пред`явлені не були, заходи забезпечення не застосовувались. Під час досудового слідства запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався і з урахуванням призначеної міри покарання, суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.01.2020 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази у справі:

-порожню картонну коробку з-під соковижималки, яка передана на зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №2 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1