Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження1-кп/641/86/2019 Справа № 641/2241/14-к
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

підсудних ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м.Харкова клопотання захисників підсудного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення справи на додаткове розслідування,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК України призначена до розгляду на 12.00 год. 24.12.2019 року.

В судовому засіданні 11.12.2019 року захисниками підсудного ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування. Вказане клопотання мотивовано тим, що досудове слідство по вказаному кримінальному провадженню здійснювалось на російській мові, всі процесуальні документи, в тому числі і обвинувальний висновок складений та проголошений на російській мові, а також тим, що прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , як і будь-який з прокурорів вказаної місцевої прокуратури № 5 не можуть підтримувати державне обвинувачення у вказаній кримінальній справі, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України « Про прокуратуру» в редакції станом на 25.09.2019 року не є прокурорами, які можуть підтримувати обвинувачення під час судового розгляду справ. Вважають вказані обставини такими, що свідчать про неповноту та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунена у судовому засіданні, а тому вищезазначена кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування.

Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_7 заперечували проти заявлених клопотань, вважали, що підстави для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування відсутні.

Підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 281 КПК України ( редакція 1960 р.) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Постановою Пленума Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» встановлено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України (в редакції 1960р) не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Суд вважає, що підстави наведені захисниками підсудного ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у клопотанні про повернення справи на додаткове розслідування не є такими, що свідчать про неповноту або неправильність досудового слідства.

Так, обвинувальний висновок у вказаній кримінальній справі складений 28.02.2010 року. На той час діяв Кримінально-процесуальний кодекс 1960 року. Згідно ст. 19 КПК України в редакції станом на лютий 2010 року судочинство проводиться української мовою або мовою більшості населення даної місцевості. Ч.3 вказаної статті передбачала, що слідчі і судові документі відповідно до встановленого цим Кодексом порядку вручаються обвинуваченому в перекладі на його рідну мову або іншу мову, якою він володіє.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що а ні під час досудового слідства, а ні у подальшому під час судових розглядів, обвинувачений ОСОБА_8 не заявляв про те, що російська мова для нього є не рідною і він нею не володіє у повному обсязі та не просив перекласти жодний з слідчих або судових документів, надавав пояснення як органу досудового слідства так і суду на російській мові.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_8 в частині не володіння ним мовою судочинства в контексті ст. ст. 19, 45 КПК України ( 1960р). Складання процесуальних документів і обвинувального висновку на російській мові відповідало вимогам ст. 19 КПК України ( 1960р. ) в редакції станом на лютий 2010 року.

Що стосується другої підстави для повернення справи на додаткове розслідування, а саме того, що прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , як і будь-який з прокурорів вказаної місцевої прокуратури № 5 не можуть підтримувати державне обвинувачення у вказаній кримінальній справі, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України « Про прокуратуру» в редакції станом на 25.09.2019 року не є прокурорами окружних прокуратур, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ст. 32 КПК України в редакції 1960 року обвинувач прокурор, що підтримує в суді державне обвинувачення.
Згідно з Законом України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII в ст. 36 регламентовано, що прокурор бере участь в судовому розгляді кримінальних справ залежно від характеру і ступеня суспільної небезпеки діяння.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII під поняттям «Прокурор» у статті у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, частині першій статті 47, статтях 48, частинах першій, другій, третій і четвертій статті 49, статтях 50 і 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Стаття 56 вищевказаного Закону в редакції від 17.05.2012 встановлює, що під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46 1, статті 46 2, статтях 46 3, 46 4, частині першій статті 47, статтях 48, 48 1, 49, 50, 50 1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції (частина перша статті 56 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 14.08.2014 р. N 1642-VII) (стаття 56 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 26.11.93 р. N 3662-XII, у редакції Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 17.05.2012 р. N 4711-VI).

Відповідно до положень ст. 12, п.1 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII з 15 грудня 2015 року припинено функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворено у системі органів прокуратури України місцеві прокуратури, перелік і територіальна юрисдикція яких визначена у Додатку до цього Закону.

Таким чином з 15.12.2015 прокурорів прокуратури Комінтернівського району м. Харкова звільнено з посади у зв`язку з призначенням на посади прокурорів Харківської місцевої прокуратури № 5.

Згідно ст. 15 Закону України «Про прокуратру» від 14.10.2014 № 1697-VII в редакції від 25.09.2019 прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури.
Проте, відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання захисників підсудного ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК України для проведення додаткового розслідування відмовити.

Керуючись ст. 281 КПК України (редакція 1960 року),суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисників підсудного ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК України для проведення додаткового розслідування - відмовити

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -ОСОБА_1