Справа №463/1881/20
Провадження №1-кс/463/1204/20
УХВАЛА

03 березня 2020 р. Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого м. Львові, ОСОБА_5 від 13 лютого 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000774 від 30 липня 2019 року, -

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із заначеною вище скаргою.

Скаргу мотивує тим, що в даному кримінальному провадженні є потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено матеріальну та моральну шкоду. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України.

У судове засідання від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 13.02.2020 року ОСОБА_4 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000774 від 30.07.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів скарги, зокрема, з ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2020 (справа № 1-кс/463/88/20), слідчим суддею було з`ясовано, що слідчим при постановленні постанови від 02.12.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000774 від 30.07.2019 не дослідженно та не надано оцінку таким обставинам, як те, що заявник внаслідок неналежного розслідування кримінального провадження № 00005420 від 13.12.2016 року був змушений самостійно проводити розслідування, залучивши адвоката, який протягом тривалого часу надавав правову допомогу, здійснював запити, готував документи, які в подальшому були надані слідству, проте розслідування крадіжки його майна слідчими Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області не проведено. З наведених представником скаржника доводів вбачається, що протягом трьох років, при наявності об`єктивних даних і достатніх доказів наданих самим скаржником та його адвокатом, слідство не встановило осіб причетних до скоєння злочину, викрадене майно не відшукало, хоч воно ідентифіковано і є достатньо інформації про його місце перебування, не провели слідчі дії, які зобов`язано вчинити на виконання ухвал слідчих суддів за скаргами скаржника та його довірителя.

Слід зазначити, що зазначені вище обставини, які викладені слідчим суддею в ухвалі від 30.01.2020 про скасування постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 02.12.2019 про відмову в визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000774 від 30.07.2019 та зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про визнання потерпілим не змінились. Слідчим повторно прийнято оскаржувану постанову від 13.02.2020, яка є аналогічною за змістом його постанові від 02.12.2019.

Тому, слідчий суддя погоджується з доводами скаржника, що відмова в визнанні потерпілим слідчим належним чином не мотивована, за наявності таких обставин кримінального провадження слідчим належної оцінки доводам заявника не надано.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого слід скасувати.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Беручи до уваги положення даної норми, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі слід клопотання задовольнити.

Керуючись вимогами статей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

постановив :
скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 13 лютого 2020 року про відмову в визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000774 від 30 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 03 березня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1