УХВАЛА
(про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)
Справа № 354/909/19
Провадження № 1-кп/348/179/20

12 березня 2020 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 за обвинувальним актом від 11.10.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою в ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Прокурор клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, найтяжчий з яких належить до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того прокурор вказав на продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 -адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що зважаючи на тяжкість вчинених злочинів, найтяжчий з яких відноситься до тяжких злочинів, він не заперечує проти продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та не заперечив проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні також не заперечили проти продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 16.01.2020 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.03.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, тощо.

Кримінальне правопорушення, у якому звинувачується ОСОБА_8 , відноситься за ст. 12 КК України до тяжкого злочину із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

Необхідно звернути увагу, що на час розгляду клопотання розпочато судовий розгляд кримінального провадження, однак судом дослідження письмових доказів ще не проводилось, обвинувачений пояснення не надав, свідки не допитані.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, суд приходить до наступного:
Злочини, які інкриміновано ОСОБА_8 , належить до категорії злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів, за вчинення найтяжчого з яких відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому усвідомлюючи неминучість призначення йому саме такого покарання обвинувачений може намагатись ухилить від кримінальної відповідальності.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 (особливості поведінки, сімейний стан, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 1 ст. 121 КК України.
Таким чином суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, який не зменшився та продовжує бути актуальним.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання, не має постійного місця праці та джерела прибутку, тому на даний продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе продовжити займатись злочинною діяльністю, що не зважаючи на принцип презумпції невинуватості може свідчити про непоодинокі випадки ймовірної протиправної поведінки, що може характеризувати особу, як таку що схильна до дій, що суперечать закону.
Ризик впливу на свідків по даному кримінальному провадженні є вагомим, оскільки свідки ще не були безпосередньо допитані в судовому засіданні та не давали покази, тому перебуваючи на волі ОСОБА_8 зможе чинити на них тиск.

Тому суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків не можна повністю виключити на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
При вирішенні питання про можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовжуване тримання заявника під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

Суд, дослідивши існуючі ризики та заперечення захисту, звертає увагу на те, що дійсно ризики з часом зменшуються, проте ризик переховування від суду, враховуючи доводи прокурора є досить вірогідним.

Враховуючи наведене, на думку суду на даний час жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, раніше врахованим судом під час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку що суспільний інтерес у триманні обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, прокурором доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 331, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 16 год. 00 хв. 10 травня 2020 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 здійснювати в ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1