Справа № 539/1603/20
Провадження № 1-кс/539/484/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000044, внесеного 19.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000044, внесеного 19.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України до 6-ти місяців, який, як вважає слідчий, є необхідним для проведення повного та об`єктивного досудового розслідування.

Клопотання мотивує тим, що СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, згідно якого встановлено, що невідомими особами самовільно, всупереч установленому законом порядку, в порушення вимог Водного кодексу України, Земельного кодексу України, архітектурних правил та норм здійснено будівництво будівель та споруд у прибережній смузі водного об`єкту ставка загальнодержавного значення площею 18 га, розташованого на землях Вищебулатецької сільської ради Лубенського району.

Так, відповідно до статті 4 Водного кодексу України та частини 1 статті 58 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до земель водного фонду, серед іншого, належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою (частина 2 статті 58 Земельного кодексу України).

Прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення, засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони (статті 1, 88, 90 Водного кодексу України, статті 60, 61 Земельного кодексу України).

Частинами 1, 3 ст. 60 Земельного кодексу України встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Право на землі водного фонду, встановлене ст. 59 Земельного кодексу України, передбачає можливість передачі земель водного фонду у приватну громадян власність лише у одному випадку, а саме при передачі у власність замкненої природної водойми (загальною площею до 3 гектарів) (ч. 2 ст. 59 ЗК України), та виключний перелік випадків передачі земель водного фонду в оренду (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Крім того, з метою збереження та дотримання особливого режиму використання земель водного фонду статтею 61 Земельного кодексу України заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Таким чином, наведені приписи зазначених норм матеріального права свідчать про те, що прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. Тобто, передача земель водного фонду у приватну власність в цілях житлової забудови чи сільськогосподарських цілях, як це було здійснено щодо вищевказаних земельних ділянок, не передбачено приписами законодавства, натомість земельні ділянки вказаної категорії можуть перебувати виключно у комунальній чи державній власності.

До складу земель водного фонду України віднесено землі прибережної захисної смуги, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють його функціонуванню.

Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року N 486, передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з відповідними органами, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року N 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року N 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Отже, виходячи з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови N 486, відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством.

При цьому відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги (Аналогічна права позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1224/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1226/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1228/13).

Тобто, набути права приватної власності на земельну ділянку водного фонду із земель державної чи комунальної власності не могла жодна юридична чи фізична особа.

На даний час, за відсутності достатніх доказів, жодній особі про підозру у вчиненні злочину в цьому провадженні не повідомлено.

18.02.2020 слідчим СВ Лубенського ВП ОСОБА_3 прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення.

13.05.2020 прокурором Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову про скасування постанови про закриття.

Таким чином строк досудового розслідування в кримінальному провадженні за № 0000044 від 19.03.2019 спливає 12.06.2020.

В ході розслідування проведено ряд слідчих дій.

На даний час залишається існує необхідність призначення земельно-технічної експертизи та почеркознавчої експертизи.

Здійснити процесуальні дії раніше не вдалося внаслідок значної складності справи, а також проведення великої кількості тимчасових доступів, складність та тривалість проведення інших судових експертиз, що проводилися в різних судових установах, тому слідчий прохає продовжити строк досудового розслідування в даному до шести місяців, тобто до 12.12.2020.

В судове засідання слідчий не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні органу досудового розслідування дійсно перебуває кримінальне провадження №0000044, внесене 19.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, за якою злочин класифікується як середньої тяжкості, згідно ч. 2 ст. 12 КК України.

Підозра по провадженню жодній особі не повідомлена.

Частиною 1 ст. 294 КПК України передбачено, що якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк то він може бути продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу, які передбачають продовження на два місяці щодо проступків, шести місяців щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості та дванадцяти місяців щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 2 абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості становить дванадцять місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 18.02.2020 слідчим СВ Лубенського ВП ОСОБА_3 прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення.

Вказане рішення слідчого 13.05.2020 прокурором Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 скасовано.

Таким чином, на переконання слідчого судді, яке отримано в результаті аналізу зазначених норм кримінально-процесуального законодавства, обставин клопотання та доданих до нього доказів, виконання всіх необхідних слідчих дій, зокрема, вказівки на які надана прокурором, який скасував постанову про закриття кримінального провадження, що потребує додаткового часу, якого у слідчого немає внаслідок закінчення строку досудового розслідування.

Клопотання не є ні протиправне, ні необґрунтоване.

В зв`язку з цим слідчий суддя вважає, що для здійснення слідчих дій, доцільним є продовження строку досудового розслідування до 6 місяців, оскільки на даний час є очевидним той факт, що їх проведення є необхідним і обов`язковим для виконання завдань кримінального провадження, в тому числі забезпечення повного розслідування і судового розгляду.

Керуючись ст. ст.219, 294, 295-1 КПК України , слідчий суддя,

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000044, внесеного 19.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044, внесеного 19.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 12.12.2020 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1