печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
У С Т А Н О В И В :
31.03.2020 р. старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 за погодженням із прокурором відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо організованої та транснаціональної злочинності департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів поліції фіскальної служби та у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із означеним клопотанням, посилаючись на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді, існують об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування, зокрема, не проведено перелік слідчих (розшукових) і процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, втім ризики, передбачені ст. 177 КПК України і встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід підозрюваному, не зменшилися і продовжують існувати, а тому наявна необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки запобігти таким ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
В судовому засіданні підозрюваний, його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0003035 від 06.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289; ч. 3 ст. 289; ч. 2 ст. 296; ч. 4 ст. 296 КК України.
20.01.2017 р. ОСОБА_8 в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України.

25.01.2017 р. підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук і кримінальне провадження щодо нього зупинено.

14.02.2018 р. ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2, 4 ст. 296 КК України.

12.04.2018 р. Київським районним судом м. Харкова щодо підозрюваного ОСОБА_6 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

25.12.2019 р. ОСОБА_6 затримано на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова.
25.12.2019 р. досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.
27.12.2019 р. прокурором у кримінальному провадженні винесена постанова про обрахування строку досудового розслідування, відповідно до якої шестимісячний строк досудового розслідування закінчується 06.02.2020 р.

27.12.2019 р. Печерським районним судом м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.02.2020 р., включно.

27.01.2020 р. першим заступником Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003035 до 12 місяців.

07.02.2020 р. Печерським районним судом м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05.04.2020 р., включно.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За правилами ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України»).
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані, що вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в доказах, що приєднані до клопотання, одночасно враховує, що означене встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу, вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У означеному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного із вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у провадженні доказами. Докази у їх сукупності надають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2, 4 ст. 296 КК України, є обґрунтованою, що з метою здійснення подальшого розслідування дає підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Втім, за практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Михалкова та інші проти України» зазначив, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчий суддя при розгляді клопотання приймає до уваги, що у кримінальному провадженні виконано перелік слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів. Разом з тим, для здобуття належних і допустимих доказів для прийняття законного рішення на даний час у цьому провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, втім для закінчення досудового розслідування і звернення до суду із обвинувальним актом необхідно провести такі слідчі (розшукові), процесуальних дій, як: судові молекулярно-генетичні експертизи щодо дослідження об`єктів, вилучених під час проведення обшуків, огляді; тимчасовий доступ до документів про з`єднання споживачів телекомунікаційних послуг, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «ВФ Україна»; додаткові допити потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; судові автотоварознавчі експертизи автомобілів; вирішення питання об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 0000263, № 0003035; розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, проведення їх аналізу, допиту осіб відносно яких вони проводились. Їх результати мають важливе значення для досудового розгляду кримінального провадження. За викладених обставин вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, із якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено даних про наявність підстав для заміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш м`який, ніж тримання під вартою, оскільки не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Стосовно ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя приймає доводи слідчого, прокурора, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Отже слідчий суддя на виконання приписів ст.ст. 177, 178 КПК України, практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_15 за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, характер та обставини вчинення злочинів, так, як вони сформульовані у повідомлені про підозру, приходить до висновку про доведеність ризиків, їх актуальність.
На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, здійснені слідчі і процесуальні дії, та ті, які орган досудового розслідування має здійснити, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, також враховує принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують тільки ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України, приймає до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, що стороною захисту не спростовані надані стороною обвинувачення докази, які дають підстави для висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу з метою забезпечення прав, свобод підозрюваного і одночасно з метою забезпечення виконання завдання кримінального провадження органом досудового розслідування.
Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, такі підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування, розгляду справи по суті.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Продовжити до 31 травня 2020 р., включно, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003035 від 06.12.2016 р.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1