Справа № 761/4830/20
Провадження № 1-кс/761/3342/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі №761/652/17 в рамках кримінального провадження № 0011617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
13.02.2020 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі №761/652/17 в рамках кримінального провадження № 0011617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в якому заявник просила суд скасувати арешт на: квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 , накладений вищевказаною ухвалою.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0011617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі №761/652/17 було накладено арешт, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 . На думку заявника, арешт було накладено необґрунтовано та у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки, як їй стало відомо з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2017 року у справі №761/28889/17 (провадження №1-кс/761/18304/2017) кримінальне провадження в межах якого було накладено арешт закрито, однак рішення про одночасне скасування і арешту майна прийнято не було. Крім того, зазначає, що арешт на частину майна переліченого в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 у справі №761/652/17 вже було скасовано.

У судове засідання заявник не з`явилася. Повістки, що направлялись для її виклику до суду повернулись без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

В судове засідання уповноважений слідчий СУ ГУНП у м. Києві також не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду порушеного у клопотанні питання по суті.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинні навести докази того, що зазначене у клопотанні майно арештоване необґрунтовано, або ж у застосуванні арешту майна відпала потреба.

У той же час, оцінюючи наведені заявником у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами. В свою чергу, заявник, не з`явившись до суду, позбавив слідчого суддю можливості дослідити докази, посилання на які містяться у клопотанні.

Крім того, неявка заявника в судове засідання також позбавляє слідчого суддю можливості встановити її особу та, відповідно, перевірити її право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі №761/652/17 в рамках кримінального провадження № 0011617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1