ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/176/20 Справа № 705/3788/15-к Категорія: ч.1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції з

Уманським міськрайонном

судом Черкаської області

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0001617 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жителька АДРЕСА_1 ПАТ «Уманьферммаш», українки, громадянки України, маюча на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі пункту в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 15651,77 грн., моральні збитки в сумі 10000 грн., процесуальні витрати за надання правової допомоги 3500 грн.;

- держави процесуальні витрати в розмірі 983,84 грн..

- Уманської міської ради за лікування ОСОБА_9 в сумі 4200,61 грн.;

- Черкаської обласної ради витрати на лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 5457 грн.;

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 22.12.2014 року близько 17 години 20 хвилин на вул. Ж.Революції (Незалежності) м. Умані Черкаської області, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку центру м. Умань Черкаської області, порушила вимоги п. 2.3 б) Правил дорожнього руху (водій зобов`язаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни), п. 12.3 Правил дорожнього руху України (у разі виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п. 18.1 Правил дорожнього руху України (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), не справилася з керуванням та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину з ліва на право по напрямку руху автомобіля на нерегульованому пішохідному переході, який знаходиться неподалік будинку № 49 по вулиці Ж.Революції (Незалежності) м. Умань Черкаської області, в результаті чого скоїла наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 759 від 07.05.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я у виді: компресійного перелому третього поперекового хребця, без ушкодження спинного мозку, перелом грудини; травматичний набряк м`яких тканин правого стегна.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а саме п.п. 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, просив вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду; у задоволенні цивільного позову прокурора про стягнення з обвинуваченої на користь Уманської міської ради кошти на лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 4200,61 грн. та про стягнення з обвинуваченої на користь Черкаської обласної ради кошти на лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 5457 грн. відмовити, та відмовити у стягненні з обвинуваченої ОСОБА_7 процесуальних витрат на користь держави на залучення експерта в розмірі 983,84 грн.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідальність ОСОБА_7 , як учасника пригоди, застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим вона не може бути відповідачем у даному кримінальному провадженні, а її цивільну відповідальність та відшкодування заподіяної нею майнової та моральної шкоди взяла на себе ПАТ «Страхова група «ТАС»».

Не підлягають до стягнення з обвинуваченої кошти на користь Уманської міської ради та Черкаської обласної ради, оскільки вони не пред`являли відповідного цивільного позову.

Вважає, що судом безпідставно зазначено про стягнення на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, оскільки відповідно до ст.. 15 ЗУ «Про судову експертизу» проведення експертиз здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного Бюджету України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила вирок суду залишити без змін, як законний та обгрунтований; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки міськрайонного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України, та учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи захисника про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 та залишення його без розгляду, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 , як учасника ДТП, застрахована, а тому потерпіла ОСОБА_9 мала звернутися до ПАТ Страхова група ТАС щодо виплати страхового відшкодування, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 128 КПК України визначено, що потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто, вказані вимоги закону передбачають можливість залучення співвідповідача у справі лише за клопотанням позивача.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілій ОСОБА_9 заподіяно майнову та моральну шкоди. З метою відшкодування завданої шкоди потерпіла ОСОБА_9 звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_10 у межах кримінального провадження. При цьому в її позовній заяві не було зазначено як цивільного відповідача або співвідповідача страхову компанію. Страхова компанія ПАТ Страхова група ТАС була вказана як третя особа без заявлення самостійних вимог.

Право потерпілої на відшкодування шкоди є абсолютним і не може бути припинено або обмежено будь-яким договором, у тому числі договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, засуджена ОСОБА_12 не позбавлена права звернутись у встановленому законом порядку до страхової компанії із відповідною вимогою компенсувати витрати, пов?язані із відшкодуванням потерпілій майнової та моральної шкоди, у межах укладеного страхового полісу.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно вирішив цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 у межах її позовних вимог, стягнувши заподіяну їй майнову та моральну шкоду із засудженої ОСОБА_10 .

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 29.08.2019 № 51-9140км18, від 19.12.2019 № 51-5465км19.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що прокурор не є уповноваженою особою на подачу цивільного позову в інтересах держави - Уманської міської ради та Черкаської обласної ради є безпідставними та не узгоджуються з вимогами закону.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом.

Частиною 3 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Доводи захисника ОСОБА_8 про безпідставне зазначення у вироку суду про стягнення з ОСОБА_13 на користь держави процесуальних витрат, пов?язаних із залученням експертів, оскільки відповідно до ст.. 15 ЗУ «Про судову експертизу» проведення експертиз здійснюється за рахунок коштів , які виділяються експертним установам з Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до положень ст.. 122 КПК України, витрати, пов?язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених у КПК. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням віділяються цим установам з Державного бюджету України.

Тобто, кримінально процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього обвинувального вироку та залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , не містять підстав, передбачених ст.ст. 408,409 КПК України, для зміни вироку суду та залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , відмови у задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах Уманської міської лікарні та Черкаської обласної ради, та відмови у стягненні з обвинуваченої процесуальних витрат на залучення експертів, а тому до задоволення не підлягають.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена та її захисник вищезазначених підстав для зміни вироку міськрайонного суду не вказали.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої, прокурора та вирішення процесуальних витрат, не встановлено, тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :