КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/256/20
Провадження № 1-кс/534/79/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за № 0000153 від 23.02.2020) про арешт майна,

в с т а н о в и в :
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому порушує питання про накладення арешту на посвідчення водія за серією та номером « НОМЕР_1 », на ім`я ОСОБА_4 , видане 21.03.2008 Комсомольським ВРЕР з позбавленням права відчуження, розпорядження, користування та яке буде зберігатись в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована слідчим тим, що вказане посвідчення водія має значення речового доказу у кримінальному провадженні та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, 22.02.2020 до чергової частини відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від поліцейського СРПП №4 ОСОБА_6 про те, що під час патрулювання м.Горішні Плавні, по вул.Строни був зупинений транспортний засіб марки «Daewoo», моделі «Lanos» під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки посвідчення водія останнього за допомогою бази «АРМОР» було виявлено, що водійське посвідчення НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 .

Відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23.02.2020 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Під час огляду місця події 22.02.2020 ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції бланк посвідчення водія НОМЕР_1 .

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув.

Прокурор ОСОБА_3 в суді вимоги за клопотанням підтримав повністю, посилаючись на викладені у ньому обставини, та просив накласти арешт на посвідчення водія, яке помістити на зберігання до камери схову речових доказів.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

З`ясувавши думки прокурора та власника майна, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з приєднаних до клопотання матеріалів, 22.02.2020 до чергової частини відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавські області надійшло повідомлення від поліцейського ОСОБА_6 про те, що під час патрулювання був запинений водій ОСОБА_8 , під час перевірки посвідчення водія якого було виявлено що останнє належить ОСОБА_9 .

За змістом рапорту поліцейського ОСОБА_10 , 22.02.2020 при перевірці посвідчення водія за допомогою АРМОР було виявлено, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 є недійсним та за вказаним номером належить іншій особі.

Згідно із приєднаною до клопотання копією посвідчення водія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 21.03.2008 отримав посвідчення у Комсомольському ВРЕР.

22.02.2020 у період часу з 20 год. 53 хв. до 21 год. 16 хв., під час огляду місця події по вул.Строни у м.Горішні Плавні, поблизу Сервісного центру, ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції бланк посвідчення водія за серією і номером «ВІВ 015020», видане 21.03.2008 Комсомольським ВРЕР, яке було вилучене.

За постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ОСОБА_5 від 23.02.2020, бланк посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 визнано речовим доказом.

Згідно із вимогами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Клопотання про арешт майна було подано слідчим наступного робочого дня (24.02.2020), тобто з дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України.

У відповідності до вимог ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст.168 КПК України, вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ст.171 КПК України, може бути накладено арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За таких обставин, враховуючи те, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.
Керуючисьст.ст.170, 171 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно задовольнити повністю.

Накласти арешт на посвідчення водія за серією і номером « НОМЕР_1 » на ім`я ОСОБА_4 , видане 21.03.2008 Комсомольським ВРЕР з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, яке помістити для зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

Арешт на майно накладається до його скасування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1