У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , вирішивши питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Крім того, 11.03.2020 на адресу суду із Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому останні просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, оскільки він має міцні соціальні зв`язки, місце роботи та місце проживання, а також за час перебування під вартою стан його здоров`я значно погіршився.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказала про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Проти задоволення клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу заперечила. Зазначила, що раніше обвинуваченому ОСОБА_5 , по іншому кримінальному провадженню змінювався запобіжний захід, однак обвинувачений знову вчинив кримінальне правопорушення. Крім того, як пояснювала мати обвинуваченого, адреса реєстрації місця проживання матері, не є його постійним місцем проживання.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав думку прокурора ОСОБА_3 , вважав за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти продовження строків тримання під вартою та просили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Зазначили, що обвинувачений має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, до затримання був офіційно працевлаштований та на даний час має намір працевлаштуватись.

Заслухавши осіб, які приймали участь в судовому засіданні, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Крім того, ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.п.1, 3, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді від 21.09.2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18.11.2019 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 48 025 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року, строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено на 60 днів, до 05.01.2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 48 025 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05.12.2019 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року, залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.01.2020 року, строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено на 60 днів, до 01.03.2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 48 025 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2020 року, строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено на 60 днів, до 26.04.2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 48 025 грн.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває, судом досліджено письмові докази, допитані потерпілі, судом вживаються заходи для виклику свідків в наступне судове засідання з метою їх допиту.

ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Крім того, як встановлено судом, у Ленінському районному суді м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, остаточне рішення за яким ще не прийнято.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати і на цей час. Такими обставинами є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, що в свою чергу вказує на наявність ризику переховування від суду, а також те, що він будучи особою раніше судимою, обвинувачується у вчиненні злочину, що свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинення яких стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає разом сім`єю, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, на думку суду не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки їх наявність не перешкоджала обвинуваченому вчинювати кримінальні правопорушення, в тому числі проти власності його матері.

На підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 має офіційне місце роботи, суду надано копію трудової книжки останнього. Однак, із неї вбачається, що 18.07.2019 ОСОБА_5 був прийнятий на роботу водієм автотранспортного засобу категорії «Д», а вже 15.08.2019 звільнений з роботи за власним бажанням, що свідчить про те, що обвинувачений хоча і був офіційно працевлаштований, однак зовсім короткий проміжок часу та не момент затримання не був працевлаштованим.

Твердження обвинуваченого у клопотанні про зміну запобіжного заходу, про те, що його стан здоров`я погіршився, жодним належним доказом не підтверджені. Крім того, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою.

Усе вищевикладене, поряд із встановленими судом обставинами щодо неодноразової судимості обвинуваченого за вчинення корисливих злочинів, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 .

На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків у сукупності, свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою. Вказані обставини дозволяють суду зробити висновок, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 , та його особи не виходить за межі розумного строку.

Застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновків, про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, та вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, і не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 183, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 19 червня 2020 року, із можливістю внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21 квітня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1