н/п 1-кп/490/93/2020

У Х В А Л А
31січня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000482, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, працюючого приватним підприємцем, на обліку у психіатра та нарколога не перебуваючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває вищевказане кримінальне вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 ОСОБА_7 заявила клопотання про надання стороні захисту тимчасового доступу до електронних документів, що містять охоронювану законом таємницю і перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в яких містяться відомості за період часу з 18 год. 00 хв. 05 лютого 2018 р. по 21 год. 00 хв. 05 лютого 2018 р. включно про вхідні та вихідні з`єднання абонентського номеру оператора мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 , зокрема щодо їх типу, дати, часу, тривалості, у тому числі нульової тривалості (пропущені дзвінки), маршрутів передавання, смс (без розкриття їх змісту), абонентських номерів учасників з`єднань, ІМЕІ їх мобільних терміналів, азимутів розташування ретрансляційних антен та адрес розташування базових станцій, у зоні дії яких виходили на зв`язок учасники з`єднань. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що необхідність в його задоволенні полягає в тому, що в ході судового розгляду, під час проведення допиту свідка та потерпілої виявились розбіжності у їх показаннях. Так, потерпіла ОСОБА_5 вказала, що в день події на неї був здійснений наїзд обвинуваченим в момент, коли вона переходила проїзну частину дороги в межах дозвільного знаку позначеного дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 додатку 2 до ПДР України "Пішохідний перехід", уважно слідкувала за дорожньою обстановкою та по телефону не розмовляла. Однак, свідок ОСОБА_8 стверджувала, що потерпіла, розмовляючи по телефону, переходила дорогу не по пішохідному переходу. Також, свідку ОСОБА_8 повідомила інший свідок - мати потерпілої, ОСОБА_9 , що спілкувалась зі своєю донькою, коли остання йшла на зупинку громадського транспорту в день ДТП, їх розмова була перервана, та свідок почула як телефон випав.

Оскільки попередню ухвалу суду від 16.12.2019 року сторона захисту отримала лише 10.01.2020р., то вона не була виконана у встановлені строки. Тому просить суд повторно вирішити питання про тимчасовий доступ.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор та представник потерпілого заперечували проти заявленого клопотання.

Суд, вислухавши доводи сторони захисту на підтримку заявленого клопотання, а також думки сторін, приходить до наступного.

Частиною першою статті 84 Кримінально-процесуального кодексу України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 85 Кримінально-процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною першою статті 159 Кримінально-процесуального кодексу України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.162 КПК України, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, є охоронюваною законом таємницею, яка міститься в речах і документах.

Пунктами 6 та 7 Кримінально-процесуального кодексу України передбачено, що Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом. Доступ до речей і документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не може надаватися особі, що не має до неї допуску відповідно до вимог закону.

Слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

З клопотання захисника про тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю слідує, що за ствердженням сторони обвинувачення, зіткнення автомобіля та пішохода відбулося в районі проїзної частини, позначеної дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 додатку 2 до ПДР України «Пішохідний перехід», що категорично заперечується обвинуваченим. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 05 лютого 2018 року вона затрималася на роботі, та перед тим як вийти з роботи, вона зателефонувала своїй матері, свідку у справі ОСОБА_9 та повідомила, що закінчила працювати та збирається йти на зупинку громадського транспорту щоб їхати додому, та просила матір зустріти її. Після чого, вона завершила розмову, та вийшла з роботи в руці тримала жіночу сумку та телефон. Потерпіла стверджувала, що була уважна при переході вулиці Садової, переходила її по пішохідному переходу, та по телефону в цей час не розмовляла.

Натомість, свідок ОСОБА_8 стверджувала, що потерпіла ОСОБА_5 переходила вул. Садову не по пішохідному переходу, наїзд автомобіля, яким керував обвинувачений на потерпілу відбувся за пішохідним переходом на відстані не менше 7 метрів від нього. Крім того, свідок ОСОБА_8 також пояснила, що мати потерпілої, ОСОБА_9 , розповіла їй зі своєю донькою по телефону, коли остання йшла на зупинку громадського транспорту в день ДТП, та їх розмова перервалася і вона почула як телефон впав.

Сторона захисту вважає, що між показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 які були допитані в судовому засіданні є суттєві розбіжності, які полягають в тому, що за ствердженням потерпілої - вона переходила вулицю ОСОБА_10 по пішохідному переходу, була уважна до дорожньої обстановки, не розмовляла в той момент по телефону, та наїзд на неї стався саме на пішохідному переході. Натомість, свідок ОСОБА_8 стверджує, що наїзд на пішохода ОСОБА_5 стався поза пішохідним переходом, на відстані не менше 7 метрів від нього, при цьому, як їй відомо зі слів матері потерпілої, та переходячи вулицю Садову, розмовляла зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , та можливо була неуважна до дорожньої обстановки.

На підставі викладеного, стороною захисту заявлено вищенаведене клопотання з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, усуненні протиріч між показаннями потерпілої та свідка, а також оцінки їх показань в цілому з точки зору достовірності.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »: НОМЕР_1 користувалася свідок ОСОБА_9 .

Так, кримінально-процесуальними нормами передбачено, що підлягають доказуванню обставини, які мають значення для кримінального провадження, а під час розгляду провадження за статтею 286 КК України, суд має встановити 3 обов`язкові ознаки діяння - порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатація транспорту і зазначеними у статті наслідками.

При встановленні причинного зв`язку необхідно врахувати не тільки дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, а й неналежне поводження інших учасників руху, що може виключити чи пом`якшити кримінальну відповідальність водія.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлене клопотання є обгрунтвоаним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-166, 376 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про надання тимчасового доступу до речей і документів, - задовольнити.

Надати ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_2 , виданий 16.07.2004 р. Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області) тимчасовий доступ до електронних документів, що містять охоронювану законом таємницю і перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 ), в яких містяться відомості за період часу з 18 год. 00 хв. 05 лютого 2018 р. по 21 год. 00 хв. 05 лютого 2018 р. включно про вхідні та вихідні з`єднання абонентського номеру оператора мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_4 , зокрема щодо їх типу, дати, часу, тривалості, у тому числі нульової тривалості (пропущені дзвінки), маршрутів передавання, смс (без розкриття їх змісту), абонентських номерів учасників з`єднань, ІМЕІ їх мобільних терміналів, азимутів розташування ретрансляційних антен та адрес розташування базових станцій, у зоні дії яких виходили на зв`язок учасники з`єднань.

Строк дії ухвали 30 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1