Справа №№ 148/125/20
В И Р О К
Іменем України

14 квітня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 07.01.2020 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Побузьке, Голованівського району, Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта неповна середня, не одружений, не працює, не являється депутатом, судимий:

- 13.01.1999, Голованівським р/с за ст. 140 ч.2, 43 КК УРСР до 2 років п/в;

- 25.12.2000, Голованівським р/с за ст. 140 ч.2, 43 КК УРСР до 3 р. 6 міс. п/в;

- 05.12.2006, Тульчинським р/с за ст. 309 ч.1, 75 КК України до 2 років п/в з встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 24.04.2007, Тульчинським р/с за ст. ст. 186 ч.1, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років п/в;

- 26.03.2010, Тульчинським р/с за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 2 років 6 міс. п/в;

- 18.11.2013, Тульчинським р/с за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років п/в;

- 12.01.2016, Тульчинським р/с за ст. ст. 185 ч.2 КК України до 3 міс. арешту;

- 13.06.2016, Тульчинським р/с за ст. 309 ч.2, 75 КК України до 2 років 6 міс. п/в, з встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 13.04.2017, Тульчинським р/с за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3 років п/в, умовно-достроково звільнений за ухвалою Вінницького м/с від 19.11.2019, з невідбутим строком 10 міс. 10 днів, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим в тому числі за злочини проти власності, востаннє 13.04.2017 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки. ОСОБА_4 , 19.11.2019, відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково звільнено з місць позбавлення волі, при цьому невідбутий термін покарання становить 10 місяців 10 днів, однак останній маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність за наступних обставин.

Так, 06.01.2020 року, біля 15:00 год., з метою крадіжки чужого майна ОСОБА_4 , шляхом зриву металевої скоби, навісного замка вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, таємно, повторно, навмисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, скоїв крадіжку жіночого напівпальта світло коричневого кольору, вартість якого, згідно висновку експерта № 184/20-21 від 14.01.2020 року, становить 522,00 грн.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 , жіноче напівпальто світло коричневого кольору, переніс до свого домогосподарства за АДРЕСА_1 , тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України визнав повністю та беззастережно. Суду пояснив, що він дійсно 6.01.2020 прийшов до будинку ОСОБА_5 . Побачивши, що будинок зачинений, він шарпнув за двері, зірвавши скобу та зайшов в середину будинку. Там він в коридорі на вішалці побачив жіночу дублянку (пальто), яку рішив викрасти. Забравши вказане пальто він пішов додому. В подальшому він вказане пальто видав працівникам поліції. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши права та наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, оголошенням висновку експертизи та характерезуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.
Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна, кваліфікуючою ознакою якого є повторність та крадіжка поєднана із проникненням у житло, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, в зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України.

Пом`якшуючими вину обставинами являється щире каяття.
Обтяжуючих вину обставин в судовому засіданні не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти злочини, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, відсутністю обтяжуючих покарання обставин. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 185 ч.3 КК України, яке останній повинен відбувати.

Разом з тим, враховуючи вирок Тульчинського районного суду від 13.04.2017, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, і який умовно-достроково звільнений 19.11.2019 з невідбутим строком 10 місяців і 10 днів, остаточне покарання останньому необхідно призначити на підставі ст. ст. 81 ч.4, 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Строк відбування остаточного покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з часу набрання вироком законної сили.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді в Тульчинському районному суді, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід не обирати.

Долю речових доказів, суд вирішив відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати за проведення експертиз, суд вважає, що вони підлягають стягненню із засудженого в повному обсязі, в сумі 471 грн., понесених на проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 71, 185 ч.3 КК України, ст. ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст. ст. 81 ч.4, 71 ч.1 КК України, з врахуванням вироку Тульчинського районного суду від 13.04.2017, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з часу набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Речові докази дублянку (пальто) світло-коричневого кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений слідчим суддею Тульчинського районного суду від 11.01.2020, в кримінальному провадженні № 0000014.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 471 грн. за проведення експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя