Справа № 317/1958/19
Провадження № 1-кп/317/116/2020
ВИРОК
Іменем України

09 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судуЗапорізького районного суду Запорізької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с.Гюнівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, дітей не має, розлученого, проживає за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч 2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.04.2019 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, знаходячись біля огорожі території домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_5 один удар головою в область перенісся, чим спричинив останній тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом кісток носу, з набряком м`яких тканин, синцем і садном в ділянці носу; струс головного мозку з параорбітальними гематомами, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 416 від 29.05.2019 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів.

ОСОБА_6 свою провину в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав повністю.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 як скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за ознаками спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Так, ОСОБА_6 суду пояснив, що потерпіла є його двоюрідною сестрою. 16.04.2019 року приблизно о 12-00 він перебував за адресою домоволодіння по АДРЕСА_2 . Напередодні він шукав в будинку своєї матері військовий кітель, який носив ще за часи своєї служби в армії. Знайти його не зміг, та вважав, що його забрала ОСОБА_5 тому, що вона здійснювала догляд за його хворою матір`ю та мала доступ до речей в будинку. Перебуваючи на вулиці біля паркану де знаходилась ОСОБА_5 він задав їй питання, щодо кітеля ОСОБА_5 відповіла йому нецензурною лайкою, а тому він образившись наніс їй один удар головою по обличчю. Більше ударів не наносив. ОСОБА_5 побігла до себе до дому, а він направився до сусідки ОСОБА_7 питати, де його кітель. Коли він повертався від сусідки, то бачив, що ОСОБА_5 побігла до неї і він сказав потерпілій, що він погарячкував. Вважає, що від його удару не могли настати такі наслідки, він не зміг би ударити в перенісся, потерпіла все вигадує, а тілесні ушкодження нанесла собі сама.

В скоєному не розкаявся, пробачення у потерпілої не просив.

Суд прийшов до висновку про необхідність розгляду провадження з дослідженням доказів в повному обсязі.

Суд, проаналізувавши покази всіх учасників судового розгляду, обвинуваченого, потерпілої, свідка, співставивши їх з письмовими доказами, приходить до висновку, що провина ОСОБА_6 в скоєнні правопорушення є доведеною та повністю підтверджується: показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила,що є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 . Деякий час доглядала за його матір`ю, оскільки ОСОБА_6 такого догляду не здійснював. 16.04.2019 року приблизно о 12-00 вона перебувала за адресою домоволодіння по АДРЕСА_2 . Одна з частин будинку належить їй, а інша належала матері ОСОБА_6 її тітці. Близько 11-00 години до сусідки приїжали працівники газової служби та надали попередження і їх будинку. Вона знаходилася біля паркану та вирішила повідомити про попередження ОСОБА_6 . Натомість ОСОБА_6 став погрожувати їй розправою за те, що вона нібито викинула його армійський кітель. Він замахнувся на неї рукою, але вона руку відкинула Тоді одразу він завдав один удар головою, а саме лобовою частиною голови в її обличчя, в перенісся. На переніссі виступила кров, з`явилося садно. Від удару потемніло в очах. Вона одразу побігла додому, від образи та болю розплакалась. ОСОБА_5 забігла додому, забрала мобільний телефон та побігла до сусідки ОСОБА_7 . Сусудці розповіла про те, що ОСОБА_6 її вдарив. Тісля огтритманних тілесних ушкоджень вона перебувала на лікарняному з діагнозом струс мозку, перелом носа зі зміщенням, забій м`яких тканин обличчя. Просила призначити обвинуваченому найсуворіше з передбачених законом покарань за таке правопорушення.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою обвинуваченого та потерпілої. Свідок зазначила, що зараз ОСОБА_6 став зловживати спиртними напоями.16.04.2019 року близько 12-00 вона перебувала в своєму будинку за адресою АДРЕСА_2 . До неї прибігла ОСОБА_5 , яка повідомила, що її в обличчя головою вдарив ОСОБА_6 тому, що не міг знайти свого армійського кітеля, звинувачував її. На обличчі потерпілої на переніссі було садно та кров. Наступного дня обличчя опухло та потерпіла звернулась до лікарні.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Провина ОСОБА_6 підтверджена також дослідженими письмовими доказами, а саме:

Згідно з висновком експерта № 416 від 29.05.2019 року у ОСОБА_5 були виявлені закритий перелом кісток носу з набряком м`яких тканин, синцем і садном в ділянці носу, струс головного мозку, пара орбітальні гематоми, які утворилися від дії тупого предмета. Давність утворення не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. (а.с.45-47).

Протоколами проведення слідчих експериментів від 30 травня 2019 року, що були проведені за участю потерпілої та обвинуваченого, в результаті яких слідчим було усунуто розбіжності в показах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.48-56). Судом було безпосередньо досліджено відеозаписи з проведення слідчих експериментів.

Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_6 злочину відносно потерпілої та у повному обсязі спростовують версію обвинуваченого, що ним не могли бути спричинені тілесні ушкодження з такими наслідками.

Під час судового розгляду суд дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд виходить із положень ст.65 КК України. А саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліку у наркологічному диспансері та у психіатра не перебуває), думку потерпілої щодо призначення суворого покарання, характеризуючі особистість обвинуваченого який на час розгляду кримінального провадження не був засудженим, має постійне місце реєстрації та проживання, не має власної родини та дітей, враховує, що характеризується вкрай негативно.

Обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи особистість ОСОБА_6 , конкретні обставини кримінального провадження та тяжкість скоєного, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що для виправлення та перевиховування останнього слід призначити покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Клопотань про обрання запобіжного заходу від сторони обвинувачення не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 373-374, 376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 1 одного року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на один рік.
Відповідно до вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти вказаний уповноважений орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Запорізького районного суду ОСОБА_1