Комінтернівський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
20 грудня 2019 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було добровільно надане громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: предмет зовні схожий на ніж, довжиною близько 24,5 см, з рукояткою чорного кольору з білими смугами, який є предметом вищевказаного кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження.
В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 18.12.2019 близько 12.00 до ЧЧ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 18.12.2019 близько 12.00 год., біля будинку № 144 по просп. Героїв Сталінграду у м. Харкові виявлено особу, яка представилась на ім`я ОСОБА_5 , 1987 р.н., у якого був виявлений предмет, схожий на холодну зброю.
18.12.2019 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав предмет зовні схожий на ніж, довжиною близько 24,5 см, з рукояткою чорного кольору з білими смугами.
Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що добровільно наданий предмет зовні схожий на ніж, довжиною близько 24,5 см, з рукояткою чорного кольору з білими смугами, є предметом вищевказаного кримінального правопорушення, тому має силу речових доказів по даному кримінальному провадженню, необхідно накласти на нього арешт з метою забезпечення його збереження.
Старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 повідомлена про місце та час розгляду в судове засідання не з`явилась. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України її неприбуття не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, що є предметом кримінального правопорушення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Враховуючи вищенаведені обставини, приходжу до висновку про очевидну необхідність в арешті предмету кримінального правопорушення - а саме предмета зовні схожого на ніж, довжиною близько 24,5 см, з рукояткою чорного кольору з білими смугами.
Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, ч.4 ст.167, 170, 171 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було добровільно надане громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: предмет зовні схожий на ніж, довжиною близько 24,5 см, з рукояткою чорного кольору з білими смугами, який є предметом вищевказаного кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя- ОСОБА_1