Провадження № 1кп-200-865-18
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор вважав доцільним продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, та заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки останній має постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання захиснику та обвинуваченому щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити та продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з тих підстав, що ризики, які враховувались судом при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з спричиненням смерті іншій особі, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що вказаний ризик на цей час не зменшився, залишається реальним та продовжує існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.

На підставі викладеного суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити та продовжити застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання можливості обвинуваченого переховуватися від суду.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 492 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Продовжити застосування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 квітня 2020 року, включно.

Судді
ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3