У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ревда Свердловської області, Російська Федерація, громадянина Росії, без зареєстрованого місця проживання, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 07.03.2020 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає необґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.
Зазначає, що цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю був би найбільш допустимим запобіжним заходом відносно ОСОБА_5 .
Звертає увагу, що відповідно резолютивній частині оскаржуваної ухвали, строк її дії закінчується 07.03.2020 р., що значно перевищує строк в 60 днів та становить 81 день, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000002, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.
08.11.2019 р. ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 07.01.2020 р.
18.12.2019 р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Врахувавши особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, не має міцних соціальних зв`язків, родини і утриманців, зареєстрованого місця проживання, офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, раніше судимий за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та перебував в місцях ув`язнення, покарання за попереднім вироком повністю не відбув звільнений умовно-достроково та обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, обвинувачений та потерпіла є односельцями, і ОСОБА_5 обізнаний про місце проживання потерпілої, суд дійшов висновку про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, та необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, не має міцних соціальних зв`язків, родини і утриманців, зареєстрованого місця проживання, офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, раніше судимий за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та перебував в місцях ув`язнення, покарання за попереднім вироком повністю не відбув звільнений умовно-достроково та обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, обвинувачений та потерпіла є односельцями. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що зазначені ризики не зменшились і продовжують існувати.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Щодо твердження апелянта про порушення чинного законодавства при визначенні строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу, то слід зазначити, що суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08.11.2019 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.01.2020 р., а тому оскаржуваною ухвалою продовжено строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не більше, ніж на 60 днів.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3