Справа № 405/7882/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні № 0005432 від 17.07.2019, № 0006897 від 07.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця, без місця реєстрації, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.
Прокурором вказано на доцільність продовження строку обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, з огляду на те, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні корисливих багатоепізодних злочинів, які є середньої тяжкості та тяжкими, деякі вчинені у період іспитового строку, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення злочинів та є ризикам вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, є ризик переховуватись від суду враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним.
Захисник ОСОБА_6 просив змінити своєму підзахисному вид запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі або направити на лікування для застосування заходів медичного характеру, внаслідок того, що ОСОБА_3 має розлади поведінки, оскільки до застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знаходився на замісній метадоновій терапії.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000р. у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також наявність судимостей.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше багаторазово судимий за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, так як органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості та тяжкими, деякі вчинені в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має. Вказані обставини, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, підтверджує ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Також суд вважає, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного загрози - повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).
За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
При цьому, суд не бере до уваги клопотання захисника про застосування заходів медичного характеру, так як відповідно до наданого та дослідженого в судовому засіданні висновку судово психіатричного експерта № 330 від 17.09.2019 ОСОБА_3 не потребує вказаних заходів.
З метою виконання забезпечення належної поведінки та покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою на строк шістдесят днів.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд,
постановив:
продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 год. 35 хв. 17.07.2020.
Копію ухвали направити до ДУ Кіровоградський слідчий ізолятор та для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_7