печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання слідчий у клопотанні вказує наступне.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, за процесуального керівництва військової прокуратури Київського гарнізону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.03.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України.

Прокурор у клопотанні вказує, що 16.04.2020, 24.04.2020, 30.04.2020, 15.05.2020, начальник тилу заступник командира військової частини НОМЕР_1 з тилу ОСОБА_4 , будучи об`єднаним спільним умислом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи повторно у складі організованої групи, зловживаючи службовими повноваженнями у порушення вищевказаних норм законодавства, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння військовим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання створив умови за яких ОСОБА_7 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу організованої групи, отримав безперешкодний доступ на територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та у подальшому ОСОБА_7 перетнув контрольно-пропускний пункт зазначеної військової частини, де до 13 год. 50 хв., за участі ОСОБА_6 та невстановлених військовослужбовців зазначеної військової частини відбулось завантаження обумовлених раніше пально-мастильні матеріалів у кількості 8,2 тонни (16.04.2020), 21,7 тонни (24.04.2020), 17 тонни (30.04.2020), 21 тонни (15.05.2020) дизельного палива, які належать військовій частині НОМЕР_1 та є військовим майном, після чого безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту та розпочав незаконно розпоряджатись привласненими пально-мастильними матеріалами, у спосіб визначений ОСОБА_4 , а саме доставки вказаних пально-мастильних матеріалів на автозаправочні станції, перелік яких погоджував ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що він всупереч ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», 16.04.2020, о 11 год. 14 хв., будучи об`єднаним спільним умислом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину організованою групою, діючи у порушення вищевказаних норм законодавства, з корисливих мотивів, з метою заволодіння військовим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись умовами, які створив ОСОБА_4 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу організованої групи, отримав безперешкодний доступ на територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та у подальшому перетнув контрольно-пропускний пункт зазначеної військової частини, де до 12 год. 18 хв., цього ж дня, за участі ОСОБА_6 та невстановлених військовослужбовців зазначеної військової частини відбулось завантаження обумовлених раніше пально-мастильні матеріалів у кількості 8,2 тон дизельного палива, які належать військовій частині НОМЕР_1 та є військовим майном, вартість яких становить 237 800 гривень, після чого безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту, після чого розпочав незаконно розпоряджатись привласненими пально-мастильними матеріалами, у спосіб визначений ОСОБА_4 , а саме доставки вказаних пально-мастильних матеріалів на автозаправочні станції, перелік яких погоджував із ОСОБА_5 , таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні привласнення військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, вчинене організованою групою, іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України.

Він же, ОСОБА_7 , будучи об`єднаним спільним умислом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину організованою групою, 24.04.2020, о 09 год. 48 хв., діючи у порушення вищевказаних норм законодавства, з корисливих мотивів, з метою заволодіння військовим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись умовами, які створив ОСОБА_4 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу організованої групи, отримав безперешкодний доступ на територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та у подальшому перетнув контрольно-пропускний пункт зазначеної військової частини, де до 11 год. 04 хв., цього ж дня, за участі ОСОБА_6 та невстановлених військовослужбовців зазначеної військової частини відбулось завантаження обумовлених раніше пально-мастильні матеріалів у кількості 21,7 тон дизельного палива, які належать військовій частині НОМЕР_1 та є військовим майном, вартість яких становить 629 300 гривень, після чого безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту, після чого розпочав незаконно розпоряджатись привласненими пально-мастильними матеріалами, у спосіб визначений ОСОБА_4 , а саме доставки вказаних пально-мастильних матеріалів на автозаправочні станції, перелік яких погоджував із ОСОБА_5 , таким чином, ОСОБА_7 , повторно вчинив привласнення військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, іншого військового майна, вчинене повторно, організованою групою, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України.

Він же, ОСОБА_7 , 30.04.2020, о 12 год. 07 хв., будучи об`єднаним спільним умислом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину організованою групою, діючи у порушення вищевказаних норм законодавства, з корисливих мотивів, з метою заволодіння військовим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись умовами, які створив ОСОБА_4 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу організованої групи, отримав безперешкодний доступ на територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та у подальшому перетнув контрольно-пропускний пункт зазначеної військової частини, де до 13 год. 50 хв., цього ж дня, за участі ОСОБА_6 та невстановлених військовослужбовців зазначеної військової частини відбулось завантаження обумовлених раніше пально-мастильні матеріалів у кількості 17 тон дизельного палива, які належать військовій частині НОМЕР_1 та є військовим майном, вартість яких становить 493 000 гривень, після чого безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту, після чого розпочав незаконно розпоряджатись привласненими пально-мастильними матеріалами, у спосіб визначений ОСОБА_4 , а саме доставки вказаних пально-мастильних матеріалів на автозаправочні станції, перелік яких погоджував із ОСОБА_5 , таким чином, ОСОБА_7 , повторно вчинив привласнення військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, іншого військового майна, вчинене повторно, організованою групою, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України.

Він же, ОСОБА_7 , 15.05.2020, близько о 12 год. 00 хв., будучи об`єднаним спільним умислом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину організованою групою, діючи у порушення вищевказаних норм законодавства, з корисливих мотивів, з метою заволодіння військовим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись умовами, які створив ОСОБА_4 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу організованої групи, отримав безперешкодний доступ на територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та у подальшому перетнув контрольно-пропускний пункт зазначеної військової частини, де до 13 год. 40 хв., цього ж дня, за участі ОСОБА_6 та невстановлених військовослужбовців зазначеної військової частини відбулось завантаження обумовлених раніше пально-мастильні матеріалів у кількості 14 тон дизельного палива, які належать військовій частині НОМЕР_1 та є військовим майном, вартість яких становить понад 406 000 гривень, після чого безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту, після чого розпочав незаконно розпоряджатись привласненими пально-мастильними матеріалами, у спосіб визначений

ОСОБА_4 , а саме доставки вказаних пально-мастильних матеріалів на автозаправочні станції, перелік яких погоджував із ОСОБА_5 , таким чином, ОСОБА_7 , повторно вчинив привласнення військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, іншого військового майна, вчинене повторно, організованою групою, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин передбачений ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України.

15.05.2020, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 410 КК України.

16.05.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 410 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 410 КК України передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Крім того, в рамках кримінального провадження № 0000036 було виділено спеціаліста для участі у перевірці військової частини НОМЕР_1 , за результатами проведення перевірки ІНФОРМАЦІЯ_1 11.06.2020 складено довідку, в якої зазначено, що в ході перевірки встановлено порушення ст. 9,10 ЗУ «Про бухгалтерській облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996XIV, п. 5 «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань» від 02.09.2014 №879 та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» від 02.11.1995 №880 розрахунковий розмір збитків становить 1005,8 тис. грн.

Вжитими заходами щодо розшуку майна, зокрема з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що у приватній власності підозрюваного ОСОБА_7 перебуває 1/3 житлової квартири, загальною площею 52,4 м2, житлова площа 29,7 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37962383.

Таким чином, з аналізу матеріалів кримінального провадження, норм чинного законодавства слід дійти висновку, що на майно підозрюваного ОСОБА_7 слід накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову в рамках кримінального провадження, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовується тим, що останній перебуваючи під домашним арештом у період часу з 23.00 год. до 06.00 год. (відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва), розуміючи, що дане майно може бути арештоване для забезпечення відшкодуванню збитків завданих державному бюджету, останній може відчужити майно на користь третіх осіб.

Право власності підозрюваного ОСОБА_7 на 1/3 житлової квартири, загальною площею 52,4 м2, житлова площа 29,7 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

У клопотанні прокурор вказує, що метою арешту майна є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що відповідає положенням п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор не з`явився. До суду прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Із матеріалів клопотання вбачається, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що у приватній власності підозрюваного ОСОБА_7 перебуває 1/3 житлової квартири, загальною площею 52,4 м2, житлова площа 29,7 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37962383..

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання відчуження майна, яке належить на право власності підозрюваним, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а також з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування збитків, завданих вчиненим злочином, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 410 КК України, у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.03.2020, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 1/3 житлової квартири, загальною площею 52,4 м2, житлова площа 29,7 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37962383 із забороною володіння, користування та розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1