Справа № 443/1855/18
Провадження № 1-кп/456/133/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 04.06.2017, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше судимого вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 14.03.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 повторно, в період з 28.05.2017 до 03.06.2017, точної' дати та години вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування встановити не вдалося, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісного замка (колодки) проник до господарського приміщення (комори), що належить ОСОБА_5 та знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав мотокосу марки «Grunhelm GR-53» зеленого кольору вартістю 1300 гривень та бензопилу «Husqvarna 137» оранжевого кольору вартістю 2450 гривень, завдавши матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 3750 гривень.
Крім цього, ОСОБА_4 повторно, на початку січня 2018 року, точної дати та години вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування встановити не вдалося, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа проник до нежитлового приміщення будинку, що належить ОСОБА_6 та знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав бензиновий тример марки «Morkle MG-5200» вартістю 2500 гривень, електропилу марки «Бригадир» вартістю 2300 гривень, електродриль марки «Євролюкс» вартістю 600 гривень, викрутку вартістю 25 гривень, плоскогубці вартістю 100 гривень, 8м двожильного кабелю вартістю 80 гривень та цифровий тюнер марки «Т 2» вартістю 400 гривень, завдавши матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 6005 гривень.
Крім цього, ОСОБА_4 повторно, наприкінці січня 2018 року, точної дати та години вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування встановити не вдалося, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом зриву одного шиферного листа з покрівлі даху проник до гаражного приміщення, що належить ОСОБА_7 та знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 20 м мідного кабелю до зварювального апарату вартістю 1000 гривень, завдавши матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_7 на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_4 повторно, в ніч на 10.03.2018, точної години вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування встановити не вдалося, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом зламу вікна проник до приміщення будинку, що належить ОСОБА_8 та знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав планшет марки «Samsung Tab 5» вартістю 2000 гривень, мобільний телефон марки «Nokia Lumia 580» вартістю 1800 гривень, портативну музичну колонку вартістю 600 гривень, аудіопідсилювач марки «Opera 666» вартістю 400 гривень, бензопилу марки «Hudlack» вартістю 2000 гривень, електроплиту вартістю 550 гривень та фен для сушіння волосся вартістю 380 гривень, завдавши матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 7730 гривень.
Крім цього, ОСОБА_4 повторно, в період з 24.03.2018 до 02.04.2018, точної дати та години вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування встановити не вдалося, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму задніх дверей проник до господарського приміщення, що належить ОСОБА_9 та знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав болгарку марки «Makita» зеленого кольору вартістю 1500 гривень, електролобзик марки «Bosch» чорного кольору вартістю 800 гривень, дві електродрилі марки «Bosch» зеленого кольору вартістю 1200 гривень кожна, металошукач вартістю 2000 гривень, зварювальний апарат червоного кольору потужністю 3 кВт вартістю 1800 гривень, бензопилу жовтого кольору вартістю 1500 гривень, три подовжувачі електроенергії довжиною по 50 м вартістю 500 гривень кожен, два подовжувачі електроенергії довжиною по 25 м вартістю 250 гривень кожен, 9 кг міді вагою вартістю 138 гривень за 1 кг на загальну суму 1242 гривні, завдавши матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 13242 гривні.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 визнав, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що в період з 28.05.2017 до 03.06.2017, точної дати не пригадує, шляхом пошкодження колодки проник до комори в АДРЕСА_1 , звідки викрав мотокосу та бензопилу; на початку січня 2018 року шляхом підбору ключа проник до нежитлового приміщення, що в АДРЕСА_1 , звідки викрав бензиновий тример, електропилу, електродриль, викрутку, плоскогубці, кабель та цифровий тюнер; наприкінці січня 2018 року шляхом зриву одного шиферного листа з покрівлі даху проник до гаражного приміщення в АДРЕСА_1 , звідки викрав мідний кабель до зварювального апарату; в ніч на 10.03.2018 шляхом злому вікна проник до будинку, що в АДРЕСА_1 , звідки викрав планшет, мобільний телефон, музичну колонку, аудіопідсилювач, бензопилу, електроплиту та фен; в період з 24.03.2018 до 02.04.2018, точної дати не пригадує, шляхом віджиму задніх дверей проник до господарського приміщення, що в АДРЕСА_1 , звідки викрав болгарку, електролобзик, дві електродрилі, металошукач, зварювальний апарат, бензопилу, подовжувачі електроенергії та близько 9 кг міді. Викрадене продавав, а отримані кошти використовував на власні потреби. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при призначенні покарання покладаються на думку суду, потерпіла ОСОБА_9 цивільний позов просить задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, неодружений, не працює, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи (загальне захворювання), посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, так як такий вид покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 14.03.2016.
Суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9 , а тому цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку цивільного відповідача ОСОБА_4 , що стверджується матеріалами кримінального провадження, встановлено наявність шкоди - заподіяння матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на суму 13242 грн.
За результатами розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт завдання ОСОБА_4 матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на суму 13242 грн.
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року в справі № 3-51гс14.
Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13242 грн. підлягає до задоволення.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_4 на її користь моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії», Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення, заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи, що потерпілі цивільні позивачі до теперішнього часу отримують моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить із вимог ст.ст. 23, 1187 ЦК України та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9 , ступінь вини обвинуваченого, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої ОСОБА_9 , істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої і наслідків, що наступили, та враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла ОСОБА_9 , характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), а також враховуючи дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_9 2000 грн. моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.
Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 13242 грн. завданої майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні трасологічних експертиз, які складають 1451,22 грн., суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185КК України, і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 14.03.2016 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 13242 (тринадцять тисяч двісті сорок дві) гривні майнової шкоди та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 1451,22 гривень (одну тисячу чотириста п`ятдесят одну грн. 22 коп.) на користь держави.
Речові докази: навісний замок з ключем, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1