ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1215/20 Справа № 205/7361/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_8 має позитивну характеристику, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення, працевлаштований, приймає участь у виховних заходах, проявляє соціально корисну активність, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, вину у вчиненому злочині усвідомив, кається.
Також засуджений відбув більш ніж 1/2 частини строку покарання, призначеного судом за вчинення тяжкого злочину.
Вказує на те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього може бути застосована ст.82 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, станом на 11.10.2019 року засуджений ОСОБА_8 відбув 1/2 строку покарання, за час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, має заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався,а тому суд дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 хоча і став на шлях виправлення, але передчасно звернувся з клопотанням, оскільки у повній мірі не довів свого виправлення та готовності до змін умов відбуття покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_8 на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, і з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких дійшов до висновку про відмову у задоволенні цього клопотання.
Судом першої інстанції встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.02.2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Також, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 відбув 1/2 строку покарання, за час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, має заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, але факт відбуття засудженим певної частини строку покарання, не є достатньою підставою для застосування до засудженого ст. 82 КК України, що є правом суду.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 не в повній мірі довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджений ОСОБА_8 має позитивну характеристику, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення, працевлаштований, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Окрім того, наявність у ОСОБА_8 лише трьох заохочень за весь період відбування покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Твердження захисника про те, що засуджений приймає участь у виховних заходах підтверджується характеристикою на засудженого ОСОБА_8 , однак відповідно до цієї ж характеристики ОСОБА_8 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою: Правова просвіта, заняття за цією програмою відвідує не завжди, реагує на неї формально.
Посилання захисника на те, що засуджений проявляє соціально корисну активність колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до характеристики на засудженого, ОСОБА_8 участь у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально корисну активність не проявляє.
З урахуванням наведеного, відсутні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, а тому доводи захисника про те, що засуджений вину у вчиненні злочину визнав, кається, має двох дітей, не приймаються до уваги.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 протягом фактичного строку відбування покарання став на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4