Справа № 567/385/20 .
У Х В А Л А

14.04.2020 м. Острог

Слідчий суддя

Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

представника скаржника ОСОБА_3

ст. слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

встановив:

до Острозького районного суду Рівненської області надійшла скарга представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.
В обґрунтування скарги зазначає, що в порушення вимог ст.214-217 КПК України та Конституції України, слідчий Острозького ВП ГУНП в Рівненській області не вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення за ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України.
Вказує, що 12.03.2020 року, в порядку ст.214, 217 КПК України ОСОБА_6 звернулася до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області з заявою про злочини, а саме за фактом завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_7 про вчинення злочину та дачі нею завідомо неправдивих показань, що на її думку, містить ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, однак вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.
Таким чином вважає, що службові особи Острозького ВП ГУНП в Рівненській області при розгляді та вирішенні її заяви про вчинення злочинів, вчинили бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР.
В судовому засіданні представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав та доводів зазначених в ній. Вказав, що 12.03.2020 року, в порядку ст.214, 217 КПК України ОСОБА_6 звернулася до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області з заявою про злочини, а саме за фактом завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_7 про вчинення злочину та дачі нею завідомо неправдивих показань під час її допитів в якості свідка та в якості потерпілої. Зазначає, що в поданій заяві про злочин містяться об`єктивні дані, які свідчать про конкретні ознаки кримінальних правопорушень та всі необхідні відомості передбачені ч.5 ст.214 КПК України, достатні для внесення до ЄРДР.
Вказує, що на даний час слідчим внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 12.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення пердбаченого ч.1 ст.383 КК України, в зв`язку з чим просить подану скаргу в цій частині по суті не розглядати.

Водночас посилається на те, що після отримання органом досудового розслідування заяви ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України, жодних дій, спрямованих на внесення наданих нею відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування не вчинялося та просить скаргу в цій частині задоволити.
Ст. слідчий СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив та пояснив, що за заявою ОСОБА_6 18.03.2020 було внесено дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.383 КК України та розпочато досудове розслідування, в зв`язку з чим підстав для повторного внесення відомостей до ЄРДР за її заявою, на думку слідчого, не має.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого та думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку що, скарга є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність слідчого відділу Острозького ВП ГУНП в Рівненській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по заяві від 12.03.2020 року за фактом завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_7 про вчинення злочину та дачі нею завідомо неправдивих показань під час її допитів в якості свідка та в якості потерпілої, що на думку скаржника, містить ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України.
Так, у своїй заяві про злочин від 12.03.2020 ОСОБА_6 , зокрема, зазначила, що ОСОБА_7 під час допиту 15.10.2019 у якості свідка в межах кримінального провадження №0000352 від 13.10.2019 та допиту в якості потерпілої в межах кримінального провадження №0000351 від 13.10.2019, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, з метою перешкоджання здійсненню повного та всебічного розслідування, дала органу, що здійснює досудове розслідування завідомо неправдиві показання про те, що 12.10.2019 вона отримала тілесні ушкодження, нанесені жінкою долонею по її тулубу та голові, однак будь-яких тілесних ушкоджень у неї під час проведення судово-медичної експертизи, що проведена в межах кримінального провадження №0000351 встановлено не було.
За вказаних обставин, ОСОБА_6 вважає, що такими діями ОСОБА_7 вчинила злочини, передбачені ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України та просила внести відомості по даному факту до ЄРДР.
Таким чином, з заяви ОСОБА_6 до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області вбачається, що нею вказується на можливу наявність складу злочинів, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України та при цьому заявник просить внести відомості про кримінальне правопорушення по даному факту до ЄРДР.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені частиною 5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопрушення.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2, ст.11 КК України, згідно з якими, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Із системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про обставини не щодо усіх (будь-яких) заяв чи повідомлень, а тільки тих, які можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення (злочину), тобто повинні мати достатні дані про наявність в події ознак складу злочину у розумінні ст.11 КК України.
З копії заяви ОСОБА_6 , вбачається, що 12.03.2020 року ОСОБА_6 в порядку ст.ст.214, 217 КПК України звернулася до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області з заявою про злочин, в якій вказала на факт можливої дачі ОСОБА_7 неправдивих свідчень.
Згідно з п.1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016 року №139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз положень ч.5 ст.214 КПК України, яка зазначає зміст відомостей, що вносяться до ЄРДР, дає можливість дійти висновку про те, що особа, яка звернулась з відповідною заявою, зобов`язана викласти в ній обставини таким чином, щоб орган, до якого надійшла така заява, мав можливість переконатись в тому, що кримінальне правопорушення дійсно було вчинено і вчинено саме кримінальне правопорушення, а не його вчинення лише припускається.

Закон не покладає на заявника обов`язок з достовірністю наводити у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення усі елементи складу злочину, достатньо даних про об`єктивні ознаки злочину,
Із заяви ОСОБА_6 вбачається, що скаржником наведено об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, викладено обставини щодо вчинення конкретних діянь, що можливо вказують на наявність ознак вказаного кримінального правопорушення, а тому вони можуть вважатися такими, які мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них повинно проводитись досудове розслідування.
Отже, заява скаржника за своїм змістом та суттю є повідомленням про злочин, оскільки у ній наведено дані про вчинення конкретних діянь, які містять ознаки злочину та є суспільно небезпечними.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень. Реалізація вказаного завдання здійснюється, з поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів чи осіб з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.3.5 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.

Частиною 1 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Встановлено, що в заяві ОСОБА_6 про злочин від 12.03.2020 зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, зокрема, за ч.1 ст.384 КК України, тобто зазначено об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину та підтверджують реальність конкретної події злочину, а тому можуть вважатися такими, які мають бути внесені до Єдиного реєстру досудового розслідувань та щодо них повинно проводитись досудове розслідування.
При цьому слідчий суддя виходить з того, що обов`язок слідчого або прокурора не вимагає попередньої оцінки ними заяви на предмет наявності в діях вказаної заявником особи ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ч.4 ст.214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 24 годин з моменту подання ОСОБА_6 заяви до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області відомості по її заяві до ЄРДР внесені не були, що вказує на порушення вимог ст.214 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За таких обставин, скарга ОСОБА_6 в частині оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України від 12.03.2020 року підлягає задоволенню. При цьому, слідчий суддя вважає, що для повного відновлення прав скаржника, начальника СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області слід зобов`язати внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення по заяві ОСОБА_6 від 12.03.2020 року.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що 18.03.2020, на підставі заяви ОСОБА_6 , слідчим було внесено дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.383 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до ч.2 ст.305 КПК України, слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, що передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження за скаргою представника ОСОБА_6 в цій частині.
Керуючись ст.303, 307 КПК України

ухвалив:

зобов`язати начальника СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення по заяві ОСОБА_6 від 12.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Провадження за скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 в частині невнесення відомостей до ЄРДР по заяві ОСОБА_6 від 12.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.383 КК України закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1