30.06.2020 Провадження № 1-кп/331/479/2020
Єдиний унікальний номер 331/2346/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000028 від 22.06.2020 року у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, не одруженого, який має неповну середню освіту, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4

особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 24.06.2020 року надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. До вказаного клопотання відповідно до вимог ст. 287 КПК України додано письмову згоду ОСОБА_3 на звільнення його від кримінальної відповідальності.
Так, у березні 2017 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена в ході досудового розслідування особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, переслідуючи особисті злочинні наміри, пов`язані зі створенням суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, а також з метою особистого уникнення від кримінальної відповідальності, знаючи, що ОСОБА_3 є малозабезпеченою особою, яка не має постійного місця роботи та прибутку, не має належної освіти та ділових якостей для зайняття підприємницькою діяльністю, не володіє відповідними знаннями та навичками ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності, звернувся з пропозицією заробітку, яка полягала у поданні завідомо неправдивих відомостей у документи, що відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи для реєстрації на своє ім`я суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи, виступивши її формальним засновником та керівником без мети здійснення підприємницької діяльності. На пропозицію невстановленої особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, ОСОБА_3 погодився на подання завідомо неправдивих відомостей у документи,

що відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи на своє ім`я, підписання реєстраційних документів, протоколів, наказів, довіреностей та формально бути призначеним службовою особою суб`єкта господарювання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємництво» № 698-XII від 07.02.1991 підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 50 Закону України «Про господарські товариства» № 1576-XII від 19.09.1991 визначено поняття товариства з обмеженою відповідальністю яким вважається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»

№755-ІV від 15.05.2003 (далі Закон) відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Пунктом 8 частини 1 статі 1 Закону у разі подання документів до державної реєстрації створення юридичної особи заявником може бути засновник (засновники) або уповноважена ними особа.

Відповідно до статті 14 Закону документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження. Документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи.

Для державної реєстрації створення юридичної особи, згідно з частиною 1 статті 17 Закону, подаються такі документи:

1)заява про державну реєстрацію створення юридичної особи;

2)заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, - за бажанням заявника;

3)документ, що підтверджує створення громадського формування, відповідність статуту юридичної особи;

4)установчий документ юридичної особи - у разі створення юридичної особи на підставі власного установчого документа.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону форми заяв про державну реєстрацію затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, зокрема включає заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника), прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі, виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі, внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру, перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів, перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації, прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання, проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статті 10 Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству згідно з частиною 3 статті 35 Закону покладається на засновників (учасників) юридичної особи.

Відповідно до частини 4 статті 35 закону особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, що подаються для державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом.

Поняття місцезнаходження юридичної особи визначено статтею 93 Цивільного кодексу України та встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

У березні 2017 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправний характер дій запропонованих йому невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на подання документів, які відповідно до закону надаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, знаходячись на території жилого району по вул. Роторна у м. Дніпро, надав невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, копію сторінок свого паспорту НОМЕР_1 , виданий 15.09.2008 Самарським РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та копію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 .

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, на підставі наданих ОСОБА_3 документів, виготовила:

-протокол №1 Установчих зборів єдиного учасника Товариства

з обмеженою відповідальністю «Матін Груп» від 29.03.2017 відповідно до якого, створено ТОВ «Матін Груп»; призначено ОСОБА_3 директором

ТОВ «Матін Груп»; визначено місцезнаходження підприємства: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 31; затверджено розмір статутного капіталу в сумі

1000 гривень; затверджено статут ТОВ «Матін Груп». Протоколом №1 Установчих зборів засновників ТОВ «МАТІН ГРУП» від 29 березня 2017 року в якості Статуту Товариства обрано модельний статут, затверджений Постановою Кабінету міністрів України №1182 від 16.11.2011р. Відповідно до ч.4 зазначеної Постанови Товариство є юридичною особою;

-заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи

ТОВ «Матін Груп» від 29.03.2017 р.;

У подальшому, 29.03.2017 ОСОБА_3 приблизно о 09 00 годині ранку разом з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, на автомобільному транспорті вказаної невстановленої особи прослідували з м. Дніпро до м. Запоріжжя.

В цей же день, приблизно о 15-00 годині невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, перебуваючи біля будівлі Олександрівської районної адміністрації м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 26, надала для підпису ОСОБА_3 , раніше складені нею документи, а саме: заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи від 29.03.2017 р., протокол №1 Установчих зборів єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Матін Груп» від 29.03.2017р., в які внесені неправдиві відомості, а саме:

-в п. 6 протоколу зазначено, що на посаду директора призначено ОСОБА_3 , який фактично обов`язки директора не виконував;

-в п. 3 протоколу зазначено місцезнаходження товариства: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 31, але за вказаною адресою підприємство не перебувало;

-в п. 4 протоколу встановлено розмір статутного капіталу в сумі

1000 гривень, хоча ОСОБА_3 грошових коштів на рахунок товариства до статутного капіталу не вносив та фактично наміру створювати вказане підприємство і бути його учасником не мав, у подальшому правами учасника товариства не користувався та обов`язки учасника товариства не виконував;

-в заяві зазначено місцезнаходження товариства: м. Запоріжжя,

вул. Поштова, буд. 31, але за вказаною адресою підприємство не перебувало та розмір статутного капіталу в сумі 1000 гривень, хоча ОСОБА_3 грошових коштів на рахунок товариства до статутного капіталу не вносив.

Після чого, приблизно о 15.15 цього ж дня ОСОБА_3 діючи з корисливих мотивів, за для досягнення мети особистого збагачення у вигляді грошової виплати від невстановленої особи за вчинення ним реєстраційних дій, подав вищевказані документи, які містили завідомо неправдиві відомості, до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради, а саме державному реєстратору районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району ОСОБА_5 , який знаходився за адресою:

м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, б.26.

На підставі підписаних та поданих ОСОБА_3 установчих документів ТОВ «Матін Груп» Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради проведено державну реєстрацію ТОВ «Матін Груп», про що 29.03.2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис за № 0042512 та внесено відомості, згідно яких єдиним засновником та директором Товариства є ОСОБА_3 , а також зареєстровано за юридичною адресою: АДРЕСА_2 , де воно фактично ніколи не знаходилось та господарську діяльність не здійснювало.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, в порушення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» №755-IV від 15 травня 2003 року, виконав всі необхідні дії, направлені на подання документів, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Матін Груп», завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 205-1 КК України, тобто умисне подання документів, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, які містять завідомо неправдиві відомості для проведення такої реєстрації документів, за попередньою змовою групою осіб.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з моменту вчинення злочину, тобто з березня 2017 року, пройшло більше двох років, оскільки на момент вчинення правопорушення його було віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, та просив суд кримінальне провадження закрити.
В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав провину, підтвердив факт вчинення ним зазначених діянь за вказаних обставин. У вчиненому щиро розкаявся. Просив задовольнити клопотання, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.
Судом роз`яснено ОСОБА_3 наслідки звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Заслухавши думку прокурора, особи, щодо якої вирішується клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання з наступних підстав.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у кримінальній справі за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 1- 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Кримінальним кодексом України (в редакції від 05.01.2017 року, яка діяла на момент вчинення злочину) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, передбачалось покарання у вигляді штрафу від тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України віднесене до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж позбавлення волі, з моменту його вчинення минуло більш як два роки. Перебіг строків давності не зупинявся та не переривався, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України
На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 392, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Кримінальне провадження № 0000028, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, щодо ОСОБА_3 - закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, у зв`язку закінченням строку давності притягнення до відповідальності.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1