Справа № 739/268/20
Провадження № 1-кп/739/52/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2020 року, укладену в кримінальному провадженні №0000004 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куликівка Городнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, засудженого вироком Чернігівського апеляційного суду від 29 жовтня 2001 року за пунктом «ж» статті 93, частиною четвертою статті 117 КК України (у редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі, відбуває покарання у ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31»,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту від 28 лютого 2020 року ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи засудженим вироком Чернігівського апеляційного суду від 29 жовтня 2001 року за вчинення злочинів, передбачених пунктом «ж» статті 93, частиною четвертою статті 117 КК України (у редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі, та відбуваючи покарання в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31», що розташована за адресою: вулиця Миколаївська, буд. 31, місто Новгород-Сіверський Чернігівської області, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 03 січня 2020 року, близько 11:00 години, ОСОБА_4 , у зв`язку з необхідністю видачі йому посилки, що регламентовано розділом 12 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції від 28 серпня 2018 року №2823/5, в якому зазначено, що відкриття й огляд вмісту посилки і бандеролі проводяться молодшими інспекторами чергової зміни у присутності адресата, був доставлений до кабінету старшого по корпусу, що знаходиться на другому поверсі режимного корпусу сектору максимального рівня безпеки державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31».

При цьому, ОСОБА_4 , достовірно знав, що в посилці знаходяться заборонені у відповідності до статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та пункту 4 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції від 28 серпня 2018 року № 2823/5 речі, а саме вино та гроші.

При відкритті зазначеної посилки молодшими інспекторами відділу режиму і охорони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під контролем оперуповноваженого оперативної групи вказаної установи ОСОБА_8 , які діяли на підставі наказу начальника установи виконання покарань про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу (в період часу з 08:00 години 03 січня 2020 року по 08:00 годину 04 січня 2020 року) №3 від 31 грудня 2019 року, ОСОБА_4 висловив пропозицію надання неправомірної вигоди оперуповноваженому оперативної групи вказаної установи ОСОБА_8 , який відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу, та в подальшому надав останньому неправомірну вигоду, а саме грошову купюру номіналом 500 гривень, яка знаходилась в середині посилки, за те, щоб ОСОБА_8 , з використанням наданої йому влади та службового становища, посприяв у отриманні заборонених речей, а саме трьох пляшок з вином домашнього виробництва загальною ємністю 5 літрів, що надійшли на адресу останнього у посилці.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфікований за частиною першою статті 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

27 лютого 2020 року в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, яка 03 березня 2020 року надійшла до суду разом з обвинувальним актом для розгляду.

Відповідно до угоди про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами щодо викриття інших осіб у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень, підозрюваний та прокурор погодилися з вказаною кваліфікацією дій ОСОБА_4 та узгодили між собою кримінальне покарання для ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Також ними погоджено, що на підставі частини другої статті 71 КК України за сукупністю вироків, враховуючи вирок Чернігівського апеляційного суду від 29 жовтня 2001 року, яким ОСОБА_4 було призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом поглинення покарання у виді позбавлення волі на строк три роки найбільш суворим безстроковим покаранням у виді довічного позбавлення волі та призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). Так, у ній зазначено: сторони угоди, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті та статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення, вона скріплена підписами підозрюваного, його захисника та прокурора.

У судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості, прокурор також просив вирішити відповідно до положень КПК України питання щодо речових доказів.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Згідно частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, який відповідно до статті 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам загальних засад призначення покарання.
Таким чином суд вважає, що укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону, не порушує законних прав та інтересів сторін, а тому може бути затверджена.
Початок строку відбування ОСОБА_4 призначеного остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі обраховувати з моменту його затримання за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених пунктом «ж» статті 93, частиною четвертою статті 117 КК України (у редакції 1960 року) з 12 квітня 2001 року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили речові докази: грошові кошти у сумі 500 грн. - конфіскувати, три пляшки з рідиною бурого кольору знищити, бірку поштового відправлення залишити в матеріалах справи, журнал обліку телефонних розмов засуджених за 2019 рік, акт прийому посилки засудженим ОСОБА_4 від 03 січня 2020 року та картку обліку побачень, видачі посилок (передач) і бандеролей засудженого ОСОБА_4 залишити у розпорядженні ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31».
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 368, 370, 371, 374, 392, 393, 394, 395, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2020 року в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області у кримінальному провадженні №0000004 між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю даного вироку та вироку Чернігівського апеляційного суду від 29 жовтня 2001 року, яким ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктом «ж» статті 93, частиною четвертою статті 117 КК України (у редакції 1960 року) і на підставі статті 42 КК України (у редакції 1960 року) призначено покарання у виді до довічного позбавлення волі, шляхом поглинення покарання у виді позбавлення волі на строк три роки найбільш суворим безстроковим покаранням у виді довічного позбавлення волі, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Початок строку відбування ОСОБА_4 остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі обраховувати з 12 квітня 2001 року.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
- грошові кошти у сумі 500 грн. конфіскувати;
- три пляшки з рідиною бурого кольору знищити;
- бірку поштового відправлення залишити в матеріалах справи;
- журнал обліку телефонних розмов засуджених за 2019 рік, акт прийому посилки засудженим ОСОБА_4 від 03 січня 2020 року, картку обліку побачень, видачі посилок (передач) та бандеролей засудженого ОСОБА_4 залишити у розпорядженні ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31»
Копії вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1