Справа №591/7186/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/596/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого,

визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними за ч.3 ст.185 КК України з призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців, ОСОБА_8 на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а також залишено без змін запобіжний захід, застосований до обвинувачених у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, але не більше чим до 22 травня 2020 року.

18 травня 2020 року після призначення до апеляційного розгляду даного кримінального провадження від прокурора ОСОБА_6 надійшли клопотання про продовження строків дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно вищевказаних обвинувачених. Клопотання прокурор мотивував тим, що на даний час не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжних заходів. Також зазначав, що 19 жовтня 2019 року близько 15-00 год. під час застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 домашнього арешту у нічний час, вони вчинили новий корисливий тяжкий злочин, що дає підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав клопотання про продовження строків дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, думку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції), захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечили проти клопотання прокурора, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Зі змісту положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою слід задовольнити.

Так, 13 грудня 2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 лютого 2020 року включно, який ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2020 року було продовжено до 04 квітня 2020 року включно.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними за ч.3 ст.185 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців, ОСОБА_8 на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а також залишено без змін запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше чим до 22 травня 2020 року.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є не судимою особою, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, у суді перебуває на розгляді й інша справа за його обвинуваченням, ОСОБА_8 також характеризується негативно, що зумовлено в тому числі його попередніми судимостями та інформацією про перебування на розгляді іншої справи за його обвинуваченням, його майновим станом, пов`язаним з відсутністю працевлаштування.

Вказані обставини можуть спонукати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вчинення нових корисливих злочинів, що свідчить про продовження існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за яким обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, ризики передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу до обвинувачених на теперішній час не зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку, колегія суддів вважає за доцільне продовжити термін дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При цьому, стороною захисту та обвинуваченими в суді апеляційної інстанції не надано доказів, які б слугували підставою для зміни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжних заходів на більш м`які, не пов`язані з триманням під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 405 КПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до 19 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,