Справа №487/8824/19
Провадження №1-кс/487/153/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000398 від 23.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за підозрою ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2019 слідчий Третього СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий зазначає, що Третім СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2018 за №0000398, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

23.03.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що після повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчинені тяжкого злочину, знаючи про ступінь тяжкості міри покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати та здійснювати тиск на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що він фактично вже звільнений з лав збройних сил України.

Захисник підозрюваного також заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що у проваджені СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження №0000398 від 23.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.04.2017 ОСОБА_4 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) від 28.04.2017 №111 ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Відтак, з 28.04.2017, тобто з моменту укладення контракту та зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 31.07.2017 №153 ОСОБА_4 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.07.2017 №143-РС на посаду стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного взводу 2 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , з 29.07.2017 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 30.03.2018 №67 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_4 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 30.03.2018 №42-РС з військової служби у запас за пунктом «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 30.03.2018 переведено на становище військовослужбовця строкової військової служби та призначено на посаду стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного взводу 2 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 .

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 достеменно було відомо.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, 03.04.2018 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи службу на посаді стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного взводу 2 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) без поважних причин в умовах особливого періоду крім воєнного стану та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час.

23.03.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем строкової служби.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Отже, слідчий суддя дійшла переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.

Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.

Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бере до уваги не тільки підозру, а й особу підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 має сталі соціальні зв`язки.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту у певний період з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177- 179, 183, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні 0000398 від 23.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за підозрою ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу із 21 год. вечора до 06 год. ранку до 21.05.2020.

Покласти на ОСОБА_4 строком до 21.05.2020 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з м. Ізмаїл Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого нею кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 21.05.2020 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1