Справа № 487/6751/19
Провадження № 1-кс/487/736/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000632 від 12.07.2017 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 звернувся до Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 терміном на два місяці в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 17.07.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.01.2020 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 12 днів, до 27.01.2020 року. У подальшому, 21.01.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 187 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом, відповідно до санкції ч. 4 ст. 187 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, прокурор вважав, що наявні усі підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не досягне своєї мети по забезпеченню виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили відмовити у задоволені заявленого клопотання, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а також необґрунтованість підозри, штучну кваліфікацію дій обвинуваченого за особливо тяжкою статтею та не відповідність клопотання вимогам КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив про необґрунтованість клопотання та висунутої проти нього підозри, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000632 від 12.07.2017 року за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ст. 356, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.07.2019 року близько 11:15 години, ОСОБА_7 спільно зі своїм сином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що є охоронцем ОСОБА_7 , знаходились біля будівлі з надписом «Шиномонтаж», що розташована по вулиці Івана Франка у селі Вікторівка Березівського району Одеської області, де зустрілись з ОСОБА_11 , який приїхав до вказаного місця на автомобілі «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Внаслідок наявності між ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_11 з іншого, тривалих неприязних стосунків у зв`язку із конфліктами, пов`язаними з конкуренцією між Фермерським господарством «Полюганич», керівником якого є син ОСОБА_7 ОСОБА_12 та ТОВ «Укрзерно Трейд1», керівником якого є ОСОБА_11 , у веденні підприємницької діяльності у сфері вирощування та реалізації сільськогосподарської продукції, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували у негативно налаштованому та напруженому стані під час будь-якої зустрічі з ОСОБА_11 .
У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 носили при собі ножі, з наміром використання їх вражаючих властивостей, усвідомлюючи настання будь-яких наслідків об`єкту такого застосування.
Знаючи, що ОСОБА_11 займається підприємницькою діяльністю, пов`язаною з вирощуванням сільськогосподарської продукції та у літній період, що є сезоном збирання врожаю, возить при собі значні суми грошових коштів, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ґрунті тривалих неприязних відносин, спровокували конфлікт з ОСОБА_11 .
Під час даної суперечки, у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , з метою заволодіння його майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я.
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_10 лівою рукою штовхнув ОСОБА_11 , після чого, останній, бажаючи припинити конфлікт здійснив спробу втекти та залишити місце події.
Далі, ОСОБА_10 діставши ніж, тримаючи його у правій руці, з метою подолання супротиву ОСОБА_11 , кинув його у напрямку останнього, однак не влучив.
Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, наздогнали ОСОБА_11 .
При цьому, ОСОБА_7 наніс удар в обличчя ОСОБА_11 та разом з ОСОБА_10 повалили ОСОБА_11 на землю.
Продовжуючи вчинення злочинних дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почали завдавати ОСОБА_11 ударів руками та ногами по різним частинам тіла.
Під час нанесення даних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , використовуючи ножі, що є предметами, конструктивно призначеними за своїми властивостями для ураження живої чи іншої цілі за допомогою м`язової сили людини, які вони зберігали при собі, завдали потерпілому шість ударів в сідниці та стегна, в результаті отримання яких ОСОБА_11 втратив свідомість.
У цей час, ОСОБА_9 , діючи з єдиним умислом з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , з метою заволодіння його майном, виконуючи свою роль, відчинивши задню праву дверцю автомобіля «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_11 , проник до вказаного автомобілю, який є іншим володінням особи та незаконно заволодів належними ОСОБА_11 грошовими коштами у сумі 213 000 гривень та 30 000 доларів США (за курсом НБУ станом на 14.07.2019 становить 774 000 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром), які знаходились у сумці на задньому пасажирському сидінні.
Після цього, ОСОБА_9 , підбігши до ОСОБА_11 , який внаслідок спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вже лежав на землі, також наніс два удари правою ногою та один удар правою рукою по різним частинам тіла ОСОБА_11 .
Надалі, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою з ОСОБА_9 заволоділи мобільним телефоном марки «IPhone 8» вартістю 7200 гривень та мобільним телефоном «IPhone 10» вартістю 19 500 гривень, що належали ОСОБА_11 .
Крім того, ОСОБА_9 з метою безперешкодного залишення місця злочину, за допомогою ножа проколов шини на передньому правому та задньому правому та задньому лівому колесах автомобілю «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_11 .
Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , маючи умисел на порушення недоторканості іншого володіння ОСОБА_11 автомобілю «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також з метою перевірки наявності у ньому іншого цінного майна проникли до салону вказаного автомобілю, а саме: ОСОБА_10 шляхом відчинення передньої лівої дверці, а ОСОБА_7 шляхом відчинення правої лівої дверці автомобілю.
Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зникли з місця вчинення злочину.
17.07.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах.
21.01.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах та у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.01.2020 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту фактичного затримання та в межах строку досудового слідства, тобто до 27.01.2020 року.
Постановою першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_13 від 20.01.2020 року було продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, та визначено новий строк досудового розслідування у межах шести місяців до 27.05.2020 року.
Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_7 , це, зокрема, дані: заяви ОСОБА_11 , яка надійшла до Березівського ВП та була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за №2229 від 14.07.2019 року; довідки про госпіталізацію ОСОБА_11 ; допитів потерпілого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_14 ; протоколу огляду місця події від 14.07.2019 року з планом-схемою до нього; протоколу огляду місця події від 15.07.2019 року; постанови від 15.07.2019 року про приєднання речових доказів, вилучених в ході оглядів 14.07.2019 року та 15.07.2019 року; допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 ; рапорту старшого оперуповноваженого СКП Березівського ВП Лиманського відділу поліції ГУ НП в Одеській області ОСОБА_19 від 14.07.2019 року; рапорту старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 ; рапорту старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_21 ; повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 23.07.2019 року та постанови про оголошення його у розшук від 23.07.2019 року; протоколу огляду речей від 31.07.2019 року; протоколу обшуку від 13.11.2019 року; повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 13.11.2019 року та постанови про оголошення його у розшук від 13.11.2019 року.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.
Зокрема, постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Одеській області від 23.07.2019 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.09.2019 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.01.2020 року о 21:10 годині оперативним підрозділом СКР Трускавецьського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 було встановлено в м. Трускавець Львівської області та, на виконання зазначеної вище ухвали суду, доставлено до Заводського районного суду міста Миколаєва для участі в розгляді клопотання.
В порядку ч. 1 ст. 191 КПК України ОСОБА_7 було доставлено до суду в межах тридцяти шести годин з моменту затримання, а саме: о 01:48 годині 12.01.2020 року (неділя), що зафіксовано Заводським районним судом міста Миколаєва.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 190 КПК України, слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу було призначено до розгляду Заводським районним судом міста Миколаєва на 13.01.2020 року о 9:00 годині, про що ОСОБА_7 був повідомлений у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.
У судове засідання, призначене на 09:00 годину 13.01.2020 року, ОСОБА_7 не з`явився, розгляд справи перенесено на 11:00 годину 13.01.2020 року.
У судове засідання, призначене на 11:00 годину 13.01.2020 року з`явився захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 , а в подальшому захисник адвокат ОСОБА_6 , якими було зазначено про неможливість прибуття ОСОБА_7 у судове засідання за станом здоров`я та надано довідку №8 від 12.01.2020 року поліклінічного відділення «Лювашівської центральної районної лікарні» Любашівської районної ради в Одеській області про перебування ОСОБА_7 , 1965 року народження на денному стаціонарному лікуванні з 12 січня 2020 року з діагнозом лакунарна ангіна. Довідку підписано лікарем ОСОБА_22 .
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України, поважними причинами неприбуття особи на виклик є: тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.
Відповідно до витягу з наказу №68 від 17.12.2019 року по КНП «Любашівський ЦРЛ» Любашівської райради та пояснень свідка ОСОБА_23 , яка працює завідувачем поліклінічного відділення КНП «Любашівський ЦРЛ» Любашівської райради від 13.01.2020 року, лікар ОСОБА_22 , яким було видано довідку №8 від 12.01.2020 року, перебуває у відпустці тривалістю 37 календарних днів у період 02.01.-08.02.2020 року. З пояснень ОСОБА_23 також вбачається, що ОСОБА_7 з 12.01.2020 року перебуває на амбулаторному лікуванні. Поліклінічне відділенні не приймає хворих на стаціонарне лікування.
Згідно листа в.о. голови КНП «Любашівський ЦРЛ» Любашівської райради вих№34 від 13.01.2020 року, ОСОБА_7 звертався 12.01.2020 року до лікаря-отоларинголога. На даний час знаходиться на амбулаторному лікуванні. На стаціонарному лікуванні з 12.01.2020 року не перебував.
Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 13.01.2020 року, 12.01.2020 року близько 16:00 години до нього зателефонував невідомий чоловік та попросив оглянути хворого ОСОБА_7 . ОСОБА_22 оглянув хворого, призначив лікування та відправив додому. 13.01.2020 року о 8:00 годині ОСОБА_22 зустрівся з ОСОБА_7 та надав йому довідку про знаходження на амбулаторному лікуванні (денний стаціонар). Він забрав довідку та поїхав, куди саме ОСОБА_22 невідомо, навіщо ОСОБА_7 була потрібна довідка свідку невідомо.
Зазначене у своїй сукупності свідчить про відсутність поважних причин неприбуття ОСОБА_7 до суду в сенсі п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000 від 14.01.2020 року було внесено відомості за ч. 1 ст. 366 КК України з приводу видачі лікарем отоларингологом КНП «Любашівська центральна районна лікарня» ОСОБА_22 , перебуваючим у щорічній відпустці в період з 02.01.20202 року по 08.02.2020 року (вихідний день) довідки №8 підозрюваному ОСОБА_7 про те, що останній проходить у нього лікування на денному стаціонарі з діагнозом «лакунарна ангіна».
Постановою від 13.01.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000632 від 12.07.2017 року, було оголошено розшук ОСОБА_7 .
З урахуванням вказаних обставин, ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2020 року було задоволено клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На виконання вказаної ухвали суду, ОСОБА_7 був затриманий 15.01.2020 року о 22:30 годині та доставлений до Заводського районного суду міста Миколаєва в порядку ч. 1 ст. 191 КПК України в межах тридцяти шести годин з моменту затримання, а саме: о 16:15 годині 16.01.2020 року, що зафіксовано судом.
Отже, слідчий суддя вважає, що з моменту обрання запобіжного заходу на підставі ухвали суду від 17.01.2020 року, на момент розгляду даного клопотання 23.01.2020 року, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не зменшився та не перестав існувати.
Також прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що за вказаний період не зменшилися та не перестали існувати ризики, визначені пунктами 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою відмови від дачі показань або їх зміни. Також, оскільки на цей час не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,що матиме негативний вплив на хід досудового слідства та судового розгляду справи, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, ОСОБА_7 може продовжити вчиняти неправомірні дії щодо потерпілого з урахуванням обставин кримінального провадження.
Також, згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, як зазначалось раніше, ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.01.2020 року, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, було задоволено клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з моменту фактичного затримання 15.01.2020 року та в межах строку досудового слідства, тобто до 27.01.2020 року (12 днів), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Після цього, у вказаному кримінальному провадженні 20.01.2020 року прокурором продовжено строк досудового розслідування 27.05.2020 року.
Встановлений ухвалою суду від 17.01.2020 року строк тримання під вартою до 27.01.2020 року об`єктивно недостатній для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, встановлення місцезнаходження інших підозрюваних, проведення необхідних експертних досліджень та інших слідчих дій та прийняття остаточного рішення у провадженні.
Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 113, 138, 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 22 березня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 24.01.2020 року о 15:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1