Справа № 127/171/20
Провадження № 1-кп/127/15/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 02 грудня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002599 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бар, Вінницької області, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, переслідуючи мету уникнути відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 та ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 02.12.2019 року, близько 01.50 год., перебуваючи у салоні службового автомобіля марки «Toyota» моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , неподалік будинку № 15 по вул. Зодчих, у м. Вінниці, неодноразово висловив пропозиції службовій особі -поліцейському взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанту поліції ОСОБА_6 про надання неправомірної вигоди та в подальшому близько 01.50 год. 02.12.2019 передав неправомірну вигоду у вигляді чотирьох монет 19 сторіччя за непритягнення його (тобто ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності за наступних обставин.
Так, поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_6 та командиром взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. З ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії "В", відповідно до Дислокації сил та засобів роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області в складі автопатруля «Юнкер - 103», на службовому автомобілі марки «Toyota» моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалося патрулювання по маршруту патрулювання у місті Вінниці.
В ході патрулювання 02.12.2019 року, близько 01.40 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , неподалік вул. Барське шосе в м. Вінниці, біля кафе «Олексіївські Поля», на підставі ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_4 , який допустив порушення правил дорожнього руху.
У ході спілкування з ОСОБА_4 працівниками поліції було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння. У подальшому, водієві ОСОБА_4 запропоновано на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога у комунальному підприємстві «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 109-В, на що ОСОБА_4 погодився та сів до вказаного службового автомобіля з метою транспортування до наркологічного диспансеру.
У подальшому, під час руху до наркологічного диспансеру «Соціотерапія», перебуваючи у салоні службового автомобіля марки «Toyota» моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , неподалік буд. № 15 по вул. Зодчих у м. Вінниці, 02.12.2019 року, близько 01.50 год., ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважена на розгляд справи за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення шляхом винесення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на попередження сержанта поліції ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, у ході діалогу, діючи умисно, неодноразово, запропонував вказаному працівнику поліції 4 монети 19 сторіччя, при цьому пояснивши, що їх вартість складає близько 300 доларів США, тим самим висловивши пропозицію про надання неправомірної вигоди та в подальшому, перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «Toyota» моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , передав неправомірну вигоду у вигляді 4 монет 19 сторіччя, а саме 1 рубель 1834 року, 1 рубель 1897 року, 25 копійок 1894 року та 50 копійок 1899 року, які відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи № 107-03/Р-107 від 11.12.2019 мають культурну та музейну цінність, загальною вартістю орієнтовно 4600 гривень, з метою уникнення відповідальності та невинесення відносно нього постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126, та нескладення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння. Суду пояснив, що дійсно 02.12.2019 року, близько першої години ночі, він рухався на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter» в м. Вінниці по вул. Барське Шосе. В цей час його зупинили працівники патрульної поліції за порушення ПДР. Під час спілкування працівник патрульної поліції запропонував йому проїхати в наркодиспансер з підозрою на виявлення в нього ступеня алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Після чого, він з працівниками поліції, на їх службовому автомобілі марки «Toyota» моделі «Prius», поїхали в накродиспансер на освідування. В цей час він, з метою уникнення відповідальності, запропонував працівникам поліції пропозицію в отриманні неправомірної вигоди у виді 4 монет 19 сторіччя, при цьому пояснивши, що їх вартість складає, близько 300 доларів США. Після чого, працівник поліції попередив його, що пропозиція неправомірної вигоди являється кримінальним правопорушенням, однак він повторно запропонував останньому пропозицію в отриманні неправомірної вигоди та положив вищевказані монети на сидіння, після чого працівник поліції викликав слідчо-оперативну групу, яка в подальшому і вилучила 4 монети 19 сторіччя із сидіння службового автомобіля працівників поліції марки «Toyota» моделі «Prius». Обвинувачений просив суд суворо його не карати.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_6 , 02.12.2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №052959 про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження від 02.12.2019 року вбачається, що вилучені в салоні службового автомобіля поліції «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на задньому пасажирському сидінні 4 монети із металу білого кольору, 1 рубель 1834 року, 1 рубель 1897 року, 25 копійок 1894 та 50 копійок 1899 року, які упаковано до спеціального пакету № INZ 1019303, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0002599 та приєднано для зберігаються до матеріалів кримінального провадження.
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2019 року (№127/32498/19) на вищевказані речові докази накладено арешт.
Згідно постанови про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження від 18.12.2019 року вилучені та долучені до матеріалів досудового розслідування відеозаписи із службових нагрудних відеокамер за 02.12.2019 року, що використовувались працівниками Управління патрульної поліції у м. Вінниці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час виконання своїх службових обов`язків визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0002599 та приєднано для зберігання до матеріалів кримінального провадження.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, повідомив, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним не оспорюються, надав показання та повідомив про обставини вчинення ним злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченого, який в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнав та надав добровільні показання щодо обставин вчинення ним злочину, а саме дату, часу, місця та способу вчинення злочину. Обставини вчинення злочину повідомлені обвинуваченим повністю узгоджуються з його показаннями в судовому засіданні.
Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
По місцю реєстрації та проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка, вих. №20/6395 від 19.12.2019 року ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» вих. №3724 від 13.12.2019 ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КНП Браської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З вимоги про судимість від 12.12.2019 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, винуватість у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою вартості про проведення експертних висновків, мистецтвознавчих досліджень в кримінальному провадженні, становлять 170,00 гривень.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
При вирішення питання щодо долі речових доказів, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду. Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді 4 монет із металу білого кольору, 1 рубель 1834 року, 1 рубель 1897 року, 25 копійок 1894 та 50 копійок 1899 року, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
Питання про долю решти речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 369 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 170,00 гривень.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2019 року (№127/32498/19) про накладення арешту скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- 4 монети із металу білого кольору, 1 рубель 1834 року, 1 рубель 1897 року, 25 копійок 1894 та 50 копійок 1899 року, які упаковано до спеціального пакету № INZ 1019303 та зберігаються при матеріалах кримінального провадження, які призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення злочину, конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації в дохід держави.
- вилучені та долучені до матеріалів досудового розслідування відеозаписи із службових нагрудних відеокамер за 02.12.2019 року, що використовувались працівниками Управління патрульної поліції у м. Вінниці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час виконання своїх службових обов`язків, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження 0002599, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: