Справа 688/4458/18
№ 1-кп/688/35/19
Вирок
Іменем України

18 грудня 2019 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівці матеріали кримінального провадження № 0001316 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Острог Рівненської області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 від 19 жовтня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні 1 малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 червня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні крадіжки, тобто у таємному викраденні чужого майна при наступних обставинах.

08 листопада 2018 року, близько 14год. 30хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у відділі дитячих товарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою АДРЕСА_2 , у якому здійснює підприємницьку діяльність - ФОП ОСОБА_4 , побачив дитячий рюкзак 3-D фіолетового кольору, який вирішив викрасти.

З цією метою ОСОБА_6 , перебуваючи того ж дня у вказаному місці та час, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання негативних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, викрав із торгової полиці відділу дитячих товарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » належний потерпілому - ФОП ОСОБА_4 рюкзак дитячий 3-D фіолетового кольору, вартістю 438грн. 33коп. з яким покинув приміщення вказаного магазину та переніс викрадене майно до власної квартири за адресою АДРЕСА_1 , а в подальшому 09 листопада 2018 року подарував його невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_6 спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 438грн. 33коп.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе у вчиненні злочину при вищенаведених обставинах не визнав та показав, що 08 листопада 2018 року, близько 14год. 30хв., він перебував в магазині «Альфа+», де зустрів ОСОБА_7 , у якої позичив 50грн. та придбав пару шкарпеток. До відділу, де знаходились дитячі речі не заходив, до стелажу із рюкзаками не підходив і рюкзак в руки не брав. Вперше побачив рюкзак у відділі поліції. Вказав, що крадіжку рюкзака здійснила ОСОБА_7 , а він зізнався у її вчиненні під тиском з боку працівників поліції, оскільки ОСОБА_7 мала судимість і перебувала під умовним терміном. Працівники поліції погрожували йому словесно фізичною розправою, а також впливом на його сім`ю. Зазначив, що під час проведення слідчого експерименту із ним, поняті були відсутні, а він розповідав про обставини вчинення крадіжки, про які дізнався від працівників поліції. Також повідомив, що працівники поліції не забезпечили його захисником, а всі документи на досудовому розслідуванні він підписував через погрози тиску на нього та його сім`ю з боку працівників поліції.

Дослідивши докази по справі, представлені органом досудового розслідування, та докази здобуті під час судового розгляду, вислухавши покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що очевидцем крадіжки рюкзака він не був. Про дану крадіжку він не повідомляв в поліцію, а між іншим обмовився про неї працівнику поліції, який перебував в приміщенні магазину у службових справах. Через деякий час, працівники поліції повідомили про те, що знайшли особу, яка вчинила крадіжку рюкзака, і він офіційно звернувся із заявою про вчинення злочину. Працівникам поліції він повідомив, що є відеозаписи камер спостереження за період вчинення крадіжки та надав роздруковані фотокартки таких відеозаписів. З проханням надати вказані відеозаписи працівники поліції не звертались та їх вилучення не проводили.

Так, в листопаді 2018 року, в кінці дня, під час проведення інвентаризації було виявлено відсутність дитячого рюкзака. Під час перегляду записів із камер спостереження він помітив жінку, яка із пакетом в руках, ходила по різним відділам магазину. На записах відображено, як рюкзак взяли з полиці рукою, яка за зовнішнім ознаками нагадувала жіночу руку. До вчинення крадіжки, пакет у жінки був пустий, а після став об`ємним. Після вчинення крадіжки, жінка до кас для розрахунку не підходила і залишила приміщення магазину. Також зазначив, що на записах камер спостереження він бачив ОСОБА_8 , до якого підходила жінка, яка скоїла крадіжку рюкзака, однак чи передавала вона обвинуваченому пакет не бачив. ОСОБА_9 постійно перебував у відділі, де знаходився контейнер з шкарпетками, і в інші відділи, у т.ч. в відділ з дитячими рюкзаками, який розташований в іншому приміщенні не заходив. Під час проведення впізнання особи по фотокартках, він вказав на фото ОСОБА_8 , оскільки бачив його на записах з камер спостереження, і працівники поліції повідомили, що останній зізнався у вчиненні крадіжки рюкзака. Запис у протоколі впізнання про вчинення крадіжки саме ОСОБА_10 не відповідає дійсності, а він підписав протокол не читаючи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що 08 листопада 2018 року вона перебувала в магазині «Альфа» в м.Шепетівці, де зустріла ОСОБА_8 , і на прохання останнього позичила йому кошти в сумі 50грн. З ОСОБА_10 вона спілкувалася до вчинення крадіжки, і про намір її скоїти останнього не повідомляла. На полиці дитячого відділу побачила маленький дитячий рюкзак, який викрала та поклала в сумку, яку мала із собою. Сховавши таким чином рюкзак, вона винесла його з магазину, а в подальшому подарувала його дочці своєї знайомої ОСОБА_11 . Про те, що у вчиненні даної крадіжки обвинувачують ОСОБА_8 вона не знала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що у 2018 році працювала продавцем в магазині «Альфа+». На початку листопада 2018 року в магазині виявили крадіжку рюкзака. У зв`язку з цим, показували фото підозрілого чоловіка та з`ясовували чи він комусь відомий. Фото останнього знаходилось у підсобному приміщенні і у випадку появи цього чоловіка потрібно було повідомити керівництво. Під час проведення впізнання особи по фотокартках вказала на фото ОСОБА_8 , оскільки його фото було розташоване на стіні складу. Запис у протоколі впізнання про вчинення крадіжки саме ОСОБА_10 не відповідає дійсності, оскільки відеозаписи з камер спостереження вона не переглядала і момент вчинення крадіжки не бачила.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд визнає недопустимими доказами та не приймає їх до уваги протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю ОСОБА_4 та ОСОБА_12 від 27 листопада 2018 року, оскільки такі докази здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, ОСОБА_4 , під час перегляду записів камер спостереження бачив ОСОБА_8 , який у відділ із дитячими рюкзаками не заходив, а крадіжку рюкзака вчинила інша особа, і, будучи повідомлений працівниками поліції про зізнання обвинуваченого у вчиненні крадіжки, поставив свій підпис у вказаному вище протоколі. ОСОБА_12 взагалі не переглядала записів камер спостереження за період вчинення крадіжки, а поставила підпис у вказаному вище протоколі лише тому, що фото ОСОБА_8 вона бачила раніше.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Суд визнає недопустимим доказом та не приймає його до уваги протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 від 28 листопада 2018 року, оскільки такий доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту захисник під час даної слідчої дії відсутній, також відсутні дані про те, чи приймає участь в слідчій дії експерт-криміналіст із роз`ясненням прав та обов`язків останньому, а на фотокартках фото таблиці до протоколу, під час демонстрації ОСОБА_6 обставин вчинення злочину поняті відсутні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду показали, що були присутні в якості понятих під час проведення слідчого експерименту із ОСОБА_10 , в якому приймав участь також експерт-криміналіст. В ході слідчої дії ОСОБА_9 добровільно розповів про обставини вчинення ним крадіжки з магазину. Однак в подальшому свідки в загальних рисах описували свідчення ОСОБА_8 , на конкретно поставлені питання сторони захисту не могли дати відповіді, вказували на різний період доби, коли проводився слідчий експеримент, не могли чітко вказати кількість осіб, які приймали участь у слідчій дії, а також проводилась фото- чи відеозйомка. Зазначили, що працівники поліції неодноразово запрошували їх бути понятим у проведенні слідчих дій.

Згідно досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неодноразово залучались у даному провадженні в якості понятих до участі ще у трьох слідчих діях, зокрема, пред`явлення речей та особи для впізнання за фотознімками від 21 листопада 2018 року, останні з яких визнані судом недопустимими доказами.

З урахуванням викладеного, свідчення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо правильності проведення слідчого експерименту, викликають сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого, які відповідно до ч.4 ст.17 КПК України повинні тлумачитися на користь останнього.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

За таких обставин ОСОБА_6 підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України речовий доказ, а саме дитячий рюкзак 3-D фіолетового кольору слід повернути ОСОБА_4 , як власнику.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572грн. 00коп. слід віднести на рахунок держави, адже у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта суд стягує з обвинуваченого на користь держави лише у випадку ухвалення обвинувального вироку.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572грн. 00коп. віднести на рахунок держави.
Арешт накладений на дитячий рюкзак 3-D фіолетового кольору, відповідно до ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року скасувати.

Речовий доказ: дитячий рюкзак 3-D фіолетового кольору, який переданий на зберігання в кімнату речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_4 , як власнику.

Згідно ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено,вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: