ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 688/2244/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/335/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ізяславським районним судом Хмельницької області розглядається кримінальне провадження за №0000153 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2, ст. 263 ч. 2 Кримінального кодексу України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.357 ч.3, 149 ч.2 КК України.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09.10.2019 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2019 року включно, без можливості внесення застави.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 , раніше судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один з яких є особливо тяжким та на даний час не перестали існувати обґрунтовані ризики, що були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Вказує, що досі не закінчений розгляд даного кримінального провадження, оскільки не допитано усіх свідків та не дослідженні усі письмові докази.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09.10.2019 року і постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Вважає, що оскаржувана ним ухвала місцевого суду є незаконною і винесена з порушенням вимог КПК та практики ЄСПЛ.

Вказує на відсутність ризиків, які б свідчили про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також на погіршення стану здоров`я його підзахисного і необхідність подальшого лікування у спеціальних умовах.

На думку апелянта, суд не врахував практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності доведення існування ризиків у кримінальному провадженні, які повинні носити конкретний характер і доводитись відповідними доказами.

Також звертає увагу на відсутність обґрунтованої підозри щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду першої інстанції скасувати і обрати запобіжний захід у вигляді застави; міркування прокурора, який вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, один з яких, згідно ст.12 КК України належать до особливо тяжких і два до тяжких.

Також місцевим судом враховано, що обставини, зазначені при обранні та, відповідно, продовжені запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 існують і по даний час.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що продовжують існувати ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених на даний час неможливо.

Тому, з метою унеможливити перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків з метою зміни їх показів на користь обвинуваченого, а також вчинення іншого кримінального правопорушення та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обраного обвинуваченому у виді тримання під вартою, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

З таким висновком суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів повністю погоджується.

Судом, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, судом прийнято до уваги, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один з яких є особливо тяжким і два тяжкими; раніше притягувався до кримінальної відповідальності; інкриміновані ОСОБА_7 дії носять значний суспільно-небезпечний характер і свідчать про наявність суспільного інтересу до даного кримінального провадження; а також відсутність підстав для зміни обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Також, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю узгоджується з положеннями підпункту с пункту 1 статті 5 Конвенції з прав людини та основоположних свобод людини, за змістом якого тримання під вартою має задовольняти вимогу пропорційності, що знайшло своє відображення у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 березня 2008 року у справі Ладент проти Польщі

Стосовно твердження захисника ОСОБА_8 про поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 та необхідність отримання ним медичної допомоги в спеціальних умовах, то це питання також було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, яка полягає в тому, що обвинувачений у відповідності до положень ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» має право на одержання медичної допомоги, перебуваючи під вартою, а у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які свідчили б про неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.

Що стосується доводів апелянта про необґрунтованість пред`явленої підозри, як підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як прокурором, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і судом, який продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, і підстав до її скасування та обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, про який захисник ОСОБА_8 ставить питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи