Справа № 152/408/20
У Х В А Л А
іменем України

27 квітня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/408/20

Провадження №1-кп/152/51/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 17.04.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 22.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

начальника Шаргородського
відділу Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

21.04.2020 року на адресу Шаргородського районного суду надійшов обвинувальний акт від 17.04.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 22.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Підготовче судове засідання призначено, згідно з ухвалою від 22.04.2020 року, на 27.04.2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначила, що кримінальне провадження підсудне Шаргородському районному суду, що підстав для закриття кримінального провадження немає, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України і підстав для його повернення немає, що підстав для затвердження або відмови в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування немає, а тому просить призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

З`ясувавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків:

- з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 01.03.2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, а 16.04.2020 року повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України; 17.04.2020 року сторони кримінального провадження повідомлені про закінчення досудового розслідування та ознайомлені з його матеріалами; ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 02.03.2020 року обрано запобіжний захід обвинуваченому у виді взяття під варту на строк до 29.04.2020 року;

- означене кримінальне провадження підсудне Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.ст.32, 33 КПК України;

- підстав для затвердження або відмови в затвердженні угод у кримінальному провадженні та для повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, немає;

- підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 ст.284 КПК України, немає;

- обвинувальний акт складено та підписано у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, він містить відомості, визначені в ч.2 ст.291 КПК України, тому підстав для його повернення прокуророві немає;

- слід призначити кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 до судового розгляду.

Оскільки обвинувальний акт містить відомості, визначені в ч.2 ст.291 КПК України, і учасники підготовчого судового засідання не заперечують щодо призначення судового розгляду, то суд провів підготовку до судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; клопотань про витребування речей чи документів не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечують щодо клопотання прокурора про виклик свідків сторони обвинувачення, клопотань про виклик свідків сторони захисту чи витребування речей чи документів не мають.

З вказаних мотивів, з метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне:

- призначити судовий розгляд кримінального провадження на 21.05.2020 року о 13 годині 30 хвилин в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду;

- здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, виходячи з вимог ч.2 ст.27 КПК України, та одноособово, виходячи з вимог ч.1 ст.31 КПК України;

- визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, наступним прокурор, обвинувачений, його захисник;

- задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_4 про виклик свідків сторони обвинувачення та здійснити виклик в судовий розгляд для допиту в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , враховуючи, що з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що вказані особи допитувалися в якості свідків на стадії досудового розслідування, є свідками сторони обвинувачення.

Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків сторони обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, слід покласти на процесуального прокурора ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів (а.п.26-28).

Клопотання прокурор ОСОБА_4 мотивує тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 12 години 40 хвилин 29 квітня 2020 року включно, а підставами застосування такого запобіжного заходу стали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, п.п.1, 3 ст.177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків. Ці ризики не змінилися і продовжують існувати, що, на думку прокурора, дає підстави продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу на 60 днів, з метою виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ст.177 КПК України. При застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 було зазначено ще ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочини у короткий проміжок часу. Разом з тим, слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не врахував вказаний ризик.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зсилаючись на те, що, на його думку, відсутній ризик, визначений п.3 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений не має наміру впливати на свідків, які вже допитані в ході досудового розслідування, тому вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт. Вказаний запобіжний захід сприятиме виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Розглянувши клопотання прокурора та вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд прийшов до наступних висновків.

До обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Шаргородського районного суду від 02.03.2020 року (а.п.29-31), тобто на строк шістдесят днів до 12 години 40 хвилин 29 квітня 2020 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Пунктом 24 ст.3 КПК України встановлено, що судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Оскільки главою 27 КПК України «Підготовче провадження», не врегульовано порядок продовження запобіжного заходу, то суд у цьому випадку керується загальними засадами кримінального провадження, визначеними статтею 7 КПК України щодо верховенства права, законності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя, змагальності сторін, диспозитивності, гласності та вимогами статті 2 КПК України щодо завдань кримінального провадження, і вважає за можливе, враховуючи, що підготовче провадження є частиною судового провадження, застосувати вимоги ч.3 ст.331 КПК України, яка врегульовує порядок продовження запобіжного заходу.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України, запобіжним заходом є, в тому числі, тримання під вартою.

Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання (…), обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави (…), суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…)».

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано за рішенням слідчого судді, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, правова кваліфікація злочинів ч.2 ст.307 КК України, на досудовому розслідуванні він повідомлений про підозру у вчиненні цих злочинів, обвинувальний акт щодо нього надійшов до Шаргородського районного суду 21.04.2020 року.

Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , є тяжкими, згідно із ст.12 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні, оскільки справа знаходиться на стадії підготовчого провадження, а також переховуватися від суду та уникати явки до суду, про що зазначено в ухвалі слідчого судді Шаргородського районного суду від 02.03.2020 року.

Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України і зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, а продовжують існувати, та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що відповідає положенням п.1 ч.3 ст.199 КПК України.

Відповідно до правових висновків, висловлених Європейським судом з прав людини у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19.05.2009 року та п.п.89-90 рішення у справі «Гавела проти України» від 16.05.2013 року, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» п.80 від 21.12.2000 року та «І.А. проти Франції» п.102). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі «Іловецький проти Польщі» п.61).

Відтак, ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, які, як встановив суд, продовжують існувати, є підставами для продовження тримання ОСОБА_3 під вартою.

З наведених підстав не підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Крім того, стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_3 власного житла, постійного місця проживання та роботи, міцних соціальних зв`язків, доказів, які позитивно характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, не встановлено достатньої підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт.

Отже, для запобігання вказаним вище ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, а також виходячи з міркувань забезпечення доступності ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження (п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України»), суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

У зв`язку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Підстав для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на більш м`який суд не вбачає.

Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).

Відповідно до частини 5 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно з ч.1 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі (ч.2 ст.314-1 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі, оскільки становить шість років позбавлення волі, тому підстав для доручення представнику органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого немає.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 314-316, 369, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта від 17.04.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 22.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, на 21.05.2020 року о 13 годині 30 хвилин в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду, який здійснювати одноособово, з обов`язковою участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 .
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про виклик свідків обвинувачення задовольнити та викликати в судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, покласти на процесуального прокурора ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обраний ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 02.03.2020 року запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити строком на 60 днів, починаючи з 27.04.2020 року до 25.06.2020 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 вираховувати з моменту його затримання з 12 години 40 хвилин 29 лютого 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1