Справа № 694/250/20 Провадження №1-кп/694/141/20
В и р о к
Іменем України
19.03.2020 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.06.1993 Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. ст. 141 ч. 2, 142 ч. 2, 142 ч. 3 КК України (в редакції Кримінального кодексу 1960 року), до 7 років позбавлення волі, звільнений 07.10.1993 року із Борковської виправної колонії Полтавської області умовно - достроково, на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області, не відбутий строк покарання становить 2 роки, 2 місяці, 15 днів; 18.12.1998 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. 141 ч. 2 КК України (в редакції Кримінального кодексу 1960 року), до 2 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частини особистого майна, звільнений 18.12.2000 року з Старобабанівської виправної колонії по відбуттю строку покарання; 20.03.2006 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. 162 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Судимий 20.11.2006 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч. 2 КК України, до обмеження волі на строк 1 рік. В силу ст. 71 КК України до покарання призначеного за вказаним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2006 року - три місяці обмеження волі та визначено остаточне покарання за сукупністю вироків 1 рік 3 місяці обмеження волі. Судимий 16.07.2008 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 304 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 08.03.2011 року із Старобабанівської виправної колонії умовно-достроково на підставі постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.02.2011 року, не відбутий строк покарання 1 рік, 2 місяці, 8 днів; 08.07.2011 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано не відбутий строк покарання становить 2 роки, за вироком Звенигородського районного суду від 16.07.2008 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; 16.10.2014 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст. 162 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. Судимий 16.10.2014 року Ватутінським міським судом Черкаської області за ст. ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 7.10.2016 року із Старобабанівської виправної колонії умовно - достроково, на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду від 29.09.2016 року, не відбутий строк покарання становить 1 рік 18 днів позбавлення волі, 12.01.2017 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 186 КК України, до 4-х років позбавлення волі; 06.12.2019 згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області звільнений від основаної міри покарання на невідбуту частину покарання 9 місяців 25 днів. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 будучи раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову повторно 05.01.2020, в період часу з 01 години по 4 годину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку що розташований за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, належний ОСОБА_6 , мобільний телефон марки « Huawei Y6 Prime 2018 », вартість якого згідно висновку експерта № 8/45 від 20.01.2020 року становить 1766, 67 гривень, після чого із викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.
Він же, повторно 08.01.2020 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні будинку, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, належний ОСОБА_7 мобільним телефоном марки « Bravis F241 Blade Dual Sim », вартість якого згідно висновку експерта №8/46 від 21.01.2020 становить 216,33 гривень, у якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 100 грн, після чого із викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 316, 33грн.
Він же, повторно 18.01.2020 близько 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом витягування шибки проник через вікно до жилого будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , де з метою подолання опору ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинив останній тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 05-9-01/28 від 19.01.2020 тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому зап`ясті, на лівому стегні, в лівій поперековій ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого шляхом вільного доступу, відкрито заволодів належним ОСОБА_8 майном, а саме: мобільним телефон марки «Samsung GT-E1080W», вартість якого згідно висновку експерта № 8/76 від 23.01.2020 становить 200 грн., грошовими коштами в сумі 150 грн., двома алюмінієвими каструлями, ємкістю 5 л. кожна, загальною вартість яких становить згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 195 грн., 69 коп., однією алюмінієвою каструлею, ємкістю 10 л., вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 144 грн., 50 коп., однією алюмінієву каструлю, ємкістю 6 л., вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 113 грн., 50 коп., однією алюмінієвою каструлею, ємкістю 3 л., вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 81 грн., 50 коп., однією алюмінієвою каструлею, ємкістю 4 л., вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 48 грн., 92 коп., одним алюмінієвим казаном з кришкою, ємкістю 6 л., вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 149 грн., 40 коп., одним алюмінієвим ковшиком, ємкістю 0,5 л., вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 39 грн., 16 коп., одним алюмінієвим ковшиком, ємкістю 1 л., вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 22 грн., 12 коп., одним алюмінієвий ковшик, ємкістю 1,5 л., вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 114 грн., 96 коп., одним алюмінієвим друшляком, ємкістю 3 л., вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 57 грн., однією алюмінієвою пельменицьою, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 65 грн., 40 коп., одною алюмінієва керосиновою лампою, вартістю якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 88 грн., одною металеву сковорідкою вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 53 грн., 80 коп., однією алюмінієвою мискою, ємкістю 1 л., вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/02-20-01 від 19.02.2020 становить 31 грн., 80 коп., після чого із місця вчинення злочину із викраденим зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1555 грн. 75 коп.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно та поєднане з проникненням до житла.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, належний ОСОБА_6 , мобільний телефон марки « Huawei Y6 Prime 2018 », також з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, належний ОСОБА_7 мобільним телефоном марки « Bravis F241 Blade Dual Sim ». Крім того, вказав, що діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом витягування шибки проник через вікно до жилого будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , де з метою подолання опору ОСОБА_8 , 25.02.1935 року спричинив останній тілесні ушкодження, після чого шляхом вільного доступу, відкрито заволодів належним ОСОБА_8 майном, а саме: мобільним телефон марки «Samsung GT-E1080W», вартість якого згідно висновку експерта № 8/76 від 23.01.2020 становить 200 грн., грошовими коштами в сумі 150 грн., а також речами, які вказані в обвинувальному акті, що належали потерпілій ОСОБА_8 . Вказав, що розкаюється за вчинення інкримінованих злочинів.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися. Надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- за ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно та поєднане з проникненням до житла.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення кожного злочину, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії: середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України), тяжких (ч. 3 ст. 186 КК України); особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, висновків не зробив і вчинив нові злочини, не працює, не одружений, характеризується за місцем проживання посередньо та за місцем останнього відбуття покарання позитивно, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Згідно ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відтак, при призначенні остаточного покарання, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.01.2017 за ч. 3 ст. 186 КК України, яка складає 6 місяців 12 днів.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити той же до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 2 місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.01.2017 остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту з 20.01.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в бюджет держави процесуальні витрати у розмірі 1884,12 грн. за проведення судових експертиз.
Речові докази по справі: 9 слідів капілярних візерунків, сейф-пакет №7052401, качалка, сейф-пакет №7016306, металева арматура, сейф-пакет №4004236, які зберігаються в Звенигородському ВП ГУНП в Черкаській області - знищити.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення..

Суддя ОСОБА_1