№707/763/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000263 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна Луганської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , маючого не зняту та не погашену судимість:

за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 25.04.2014 року по обвинуваченню за ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді 3-х років позбавлення волі, звільнений 28.10.2016 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 , 20.01.2020 року, близько 12 години 20 хвилин, повторно, шляхом вільного доступу, проник до приміщення літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (власник ОСОБА_5 ), звідки таємно (впевнившись, що за його умисними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих), умисно (усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій), з корисливих мотивів, викрав бензиновий електричний генератор марки «GERRARD» моделі «GPG-3500» вартість якого, згідно висновку експерта № 8/259 від 24.03.2020 року становить 3466,67 грн та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд, і спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріальних збитків на загальну суму 3466 гривень 67 копійок.
Він же, 09.03.2020 року, близько 23 години 00 хвилин, повторно, шляхом вільного доступу, проник до приміщення літньої кухні, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (власник ОСОБА_7 ), звідки таємно (впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих), умисно (усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій), з корисливих мотивів, викрав два алюмінієві горщики об`ємом 8л кожен, вартість яких, згідно висновку експерта № 8/258 від 24.03.2020 року становить 306,66 грн та з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 306 гривень 66 копійок.
Так, він же, 17.03.2020 року близько 04 години 20 хвилин, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу до присадибної ділянки, яка відноситься до вище вказаного домоволодіння, таємно (впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих), повторно, умисно (усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій), з корисливих мотивів, викрав дюралюмінієвого казана об`ємом 50 л, вартість якого, згідно висновку експерта № 8/257 від 25.03.2020 року становить 733,33 грн, сталеву трубу довжиною 3 м, вартість якої згідно вищевказаного висновку експерта становить 750 грн., кутик сталевий довжиною 2 м вартість якого згідно вищевказаного висновку експерта становить 95,04 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1578,37 грн.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину, підтвердив обставини, час, місце скоєння злочинів, що викладені в обвинувальному акті, однак відмовився від показів по суті.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у судове засідання не зявились, проте у матеріалах провадження наявні їх письмові заяви про розгляд справи без їх участі, відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого та вирішення питання щодо призначення міри покарання обвинуваченому на розсуд суду.
У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без участі потерпілих, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у ракурсі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру потерпілі не мають.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, що помякшють покарання ОСОБА_4 в порядку ст. 66 КК України є активне сприяння у розкритті злочину та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;

досудову доповідь органу пробації;

відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);

ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжких (ч. 3 ст. 185 КК України);

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета власне збагачення), спосіб (вільний доступ до господарських будівель та на присадибну ділянку), стадію вчинення (закінчені злочини), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальних збитків потерпілим);
відсутність обтяжуючих покарання обставин;
наявність обставин, що помякшують покарання;
поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: на шлях виправлення не став і здійснив крадіжку, одразу після постановлення вироку Черкаським районним судом Черкаської області від 15.01.2020 року, за яким засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки (рішення переглядається судом апеляційної інстанції), викрадене майно продав, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував, однак активно сприяв на досудовому слідстві у розкритті злочину;

особу обвинуваченого, який визнав свою вину, є не одруженим, не працюючим, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, на лікуванні у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР» за період з 1983 року по теперішній час не перебував.

За вищевикладених обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, і на п`ятий день після того як відносно нього був постановлений вирок суду та встановлено іспитовий строк, вчинив новий злочин, а в подальшому продовжив свою злочинну діяльність, спрямовану на викрадення чужого майна, свідомо не бажаючи отримувати дохід законним способом; не відшкодував потерпілим завдану шкоду; не вдався до пошуку роботи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Майнова шкода становить 5351,70 грн. Шкода не відшкодована на стадії досудового слідства.

З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, у сумі 1884,12 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.
На підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2020 року, відносно ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком дії до 25.05.2020 року.

Враховуючи призначення судом покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 , залишити без змін, та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України один рік позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 залишити без змін, та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , рахувати з дня взяття під варту, тобто з 27.03.2020 року.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

два алюмінієві горщики обємом 8 л кожний, які передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити останній за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів по справі на суму 1884,12 грн.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1