Справа № 727/9170/19
Провадження № 1-кс/727/331/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження №0000098 від 15.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 січня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню відведено суддю ОСОБА_7 від розгляду даного кримінального провадження.
Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю ОСОБА_6 .
04 лютого 2020 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 заявлено самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки одним із доказів обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, є протокол про адміністративне правопорушення серія АА №253040, про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, провадження по якому постановою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 від 06.06.2017 року було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на вищевикладене суддя ОСОБА_6 вважає, що в учасників судового провадження можуть виникнути сумніви в її неупередженості, оскільки під час винесення постанови від 06.06.2017 року відносно ОСОБА_8 за ст.173 КУпАП, на яку йде посилання в самому обвинувальному акті, було встановлено, що він дійсно не вчиняв це адміністративне правопорушення, тобто нею зроблено певний висновок щодо обставин, які будуть встановлюватися під час розгляду кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 обґрунтованою та вважає, що зважаючи на доводи викладені суддею у вказаній заяві вона підлягає задоволенню судом.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували, щодо задоволення вказаного відводу.
Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення прокурора, обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Зокрема, п.4 ч.1 ст.75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці (головуючий суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, потерпілим в якому є, зокрема, ОСОБА_8 .
Одним із доказів обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, є протокол про адміністративне правопорушення серія АА №253040, про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за яким постановою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 від 06.06.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.
При постановленні даної ухвали суд дотримується рекомендацій Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 р. (далі-Висновок №1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Так, у п.12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Крім того, при постановленні даної ухвали, враховано й те, що відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, що затверджений ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).
Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).
У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п.45).
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06 вересня 2005 року, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п.81).
При вищевказаних обставинах, з метою забезпечення судом достатніх гарантій справедливого відправлення судочинства, виключення будь-якого сумніву щодо безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_6 на думку розсудливого та поінформованого спостерігача у контексті оціночного розуміння «інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», суд вважає, що заява судді про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000098 від 15.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.75, 81-82 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 від 04 лютого 2020 року про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000098 від 15.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.
Відвести суддю Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України передати до канцелярії суду для проведення автоматизованого перерозподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1