Справа № 368/291/20
Провадження № 1-кс/368/53/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді Шевченко І.І.,
з участю секретаря Назаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в м. Кагарлик заяву про самовідвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка Василя Івановича у розгляді подання Головного державного виконавця Летичівського районного відділу ДВС Ковальчука Ю.Ю. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -
встановив:
13 березня 2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання Головного державного виконавця Летичівського районного відділу ДВС Ковальчука Ю.Ю. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
16 березня 2020 р. суддею Кагарлицького районного суду Київської області Кириченком Василем Івановичем була подана заява про самовідвід обґрунтовуючи її наступним.
Заявляє самовідвід в справі № 368/291/20 за поданням Головного державного виконавця Летичівського районного відділу ДВС Ковальчука Ю.Ю. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 при виконанні рішення суду по позову, розглянутому в кримінальному провадженні, так як відповідно ст.. 128 ч. 5 КПК України і правовій позиції ВСУ від 22.02.2017 р. у справі № 6-2946 цс16 вказане подання слід розглядати в порядку ЦПК України, але зареєстроване канцелярією суду помилково для розгляду в порядку КПК України. Тому відповідно ст.. 75 ч. 1 п. 4 КПК України є інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Головний державний виконавець Летичівського районного відділу ДВС Ковальчук Ю.Ю. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.
Дослідивши мотиви заявленого самовідводу, суд дійшов висновку про наявність необхідних та достатніх підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.
До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся Головний державний виконавець Летичівського районного відділу ДВС Ковальчук Ю.Ю. із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України щодо боржника ОСОБА_1 .
У правовій позиції ВСУ від 22.02.2017 р. у справі № 6-2946 цс16 встановлено, що подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України слід розглядати в порядку ЦПК України, але зареєстроване канцелярією суду помилково для розгляду в порядку КПК України.
Статтями 75, 76 КПК України задекларований перелік підстав для відводу та самовідводу судді, серед яких відповідно до п.4 ч.1ст. 75 КПК України існує така підстава для відводу (самовідводу), як наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Відповідно до ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Статтею 81 КПК України, передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійсню судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку встановленому ч.3 ст. 35 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Такий же обов`язок на суддю покладено також ч.1 ст.80 КПК України.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року, справа «Білуха проти України», вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вище наведені обставини суддею Кириченком В.І. повній мірі відповідають вимогам, що дають підстави для задоволення заяви про самовідвід, та для забезпечення умов, за яких в учасників розгляду подання та громадськості не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, тому заява судді про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.. ст.. 75-76, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка Василя Івановича про самовідвід у розгляді подання Головного державного виконавця Летичівського районного відділу ДВС Ковальчука Ю.Ю. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кагарлицького районного суду
Київської області І.І. Шевченко