Справа №367/8667/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2340/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровська Луганської області, громадянина України, середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, 27 липня 2018 року приблизно о 22 годині 00 хвилин (точний час не встановлений), між ОСОБА_7 , який знаходився в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 і перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 відбувся словесний конфлікт у ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи будь-яких підстав для вжиття заходів необхідної оборони, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , лівою рукою взяв зі стола ніж, після чого, стоячи обличчям до потерпілого ОСОБА_9 , умисно наніс останньому один удар в область шиї з правої сторони, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї з ушкодженням судин шиї (сонних артерії та вен) та розвитком гострої крововтрати, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 помер на місці події, а ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у кримінальному провадженні, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому ОСОБА_7 останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується доказами, які були досліджені під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, зокрема:
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 27 липня 2018 року він працював виконробом на будівництві по АДРЕСА_3 . Близько 22 год. 30 хв. йому зателефонував працівник-маляр ОСОБА_13 (що проживав в одній із квартир новобудови, 1 парадна, 7 й поверх, номер кватири не пам`ятає. В іншій кімнаті цієї ж квартири проживали обвинувачений та потерпілий) і сказав, що обвинувачений ОСОБА_7 зарізав ОСОБА_14 . Він приїхав в квартиру (по зазначеній вище адресі), де вже були медичні працівники, ОСОБА_13 , обвинувачений і ОСОБА_15 , який сидів спираючись на стінку без ознак життя (він не дихав). Вся квартира була в крові. Свідок вибіг зустрічати поліцейських. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 пішов за ним і сказав, що ОСОБА_15 украв у нього гроші. Також, ОСОБА_7 сказав, що він з потерпілим працював до вечора. Ввечері вони випили алкогольних напоїв і потерпілий кудись поїхав. Обвинувачений згодом виявив, що в нього зникли гроші. ОСОБА_7 зателефонував потерпілому, щоб той повернувся. Після того, як потерпілий ОСОБА_15 повернувся, в них виник конфлікт. Потерпілий прийшов в квартиру та схопив держак (палку) від якогось інструменту і вдарив обвинуваченого по голові. Обвинувачений сказав, що у відповідь вбив потерпілого. Свідок також повідомив, що 27 липня 2018 року виплатив обвинуваченому та потерпілому заробітну плату, а саме 16 тис. грн. на двох. Обвинувачений бачив, як свідок передавав гроші потерпілому. Обвинувачений, ще до 27липня 2018 року, говорив, що потерпілий не перший раз крав у нього гроші. Також свідок зазначив, що бачив на голові у обвинуваченого розсічення довжиною приблизно 10 см. Ножа він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що ОСОБА_15 із обвинуваченим разом працювали на будівництві в м. Ірпінь. Він брав кредит в банку «Аваль», в неї теж позичив 100 доларів США, але не встиг віддати, так як загинув. Напередодні загибелі виконроб потерпілому та обвинуваченому заплатив гроші за виконану роботу. Обвинувачений часто вживав нецензурну лексику (але без проявів агресії, в нього така манера спілкування), і пив пиво та горілку. Стосунки між потерпілим та обвинуваченим були нормальні;
- показаннями свідка ОСОБА_11 (лікаря швидкої медичної допомоги), яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 27 липня 2018 року вона перебувала на чергуванні, і о 22 год. 34 хв. надійшов виклик та вона разом з фельдшером Черпак виїхала за адресою: АДРЕСА_3 . В 22 год. 30 хв. вони були вже на місці події. Їх зустрів молодий чоловік, який сказав, що в них є поранений та провів до квартири. В квартирі було темно і всі йшли з ліхтариком. В квартирі під ногами вона відчула кров (було чутно чавкання під ногами). В кімнаті вони побачили потерпілого, який знаходився в сидячому положенні, в нього було ножове поранення в області шиї з права. Вони (свідок та фельдшер) наклали пов`язку, почали надавати невідкладну медичну допомогу, але потерпілий не подавав ознак життя і вони зробили електрокардіограму, яка показала ізолінію (тобто відсутність серцебиття), внаслідок чого було констатовано смерть особи. Обвинувачений весь час знаходився в квартирі біля потерпілого таповідомив, що вони з потерпілим посварилися оскільки той був винен йому гроші. Під час суперечки потерпілий вдарив обвинуваченого палкою та ганявся за ним, а у відповідь на це обвинувачений наніс ОСОБА_9 удар ножем. Однак, біля потерпілого ніякої палки не було. Потім їм включили світло. Вся кімната була в крові, а обвинувачений нічого не говорив про те, що в нього є якісь поранення. Кров була по всій квартирі: на підлозі, на стінах. Ножа на місці події свідок не бачила;
- протоколом огляду місця події від 27 липня 2018 року та ілюстративною фототаблицею до нього, згідно якого в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 був оглянутий труп ОСОБА_9 з тілесним ушкодженнями в області шиї та вилучено ніж, на якому маються плями бурого кольору (а. п. 179- 210 т.1);
- протоколом огляду трупу з фототаблицею від 28 липня 2018 року, згідно якого на шиї ОСОБА_9 мається рана довжиною 2,5 см лінійної форми (а. п. 211- 232 т.1);
- лікарським свідоцтвом про смерть № 396 від 28 липня 2018 року, згідно якого смерть ОСОБА_17 настала внаслідок гострої крововтрати, колото різаного поранення шиї з ушкодженням судин. Напад з використанням гострого предмету (а. п. 233 234 т.1);
- висновком експерта №10 1/1699 від 21 листопада 2018 року, згідно якого на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж, а саме: на клинку (об`єкт № 1) виявлено кров людини та клітини з ядрами, на руків`ї (об`єкт № 2) виявлено поодинокі клітини, крові не виявлено. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами на клинку предмета, схожого на ніж (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого (трупа) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не збігаються з генетичними ознаками зразка слини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. п. 9 - 20 т. 2);
- висновком експерта № 10-1/1738 від 22 листопада 2018 року, згідно якого на наданих на дослідження двох частинах палиці, а саме: на поверхні частини палиці "І" в об`єктах №№ 1-3 виявлено кров людини та клітини з ядрами; на поверхні частини палиці "II" в об`єкті № 4 виявлено кров людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами на поверхні частини палиці "І" (об`єкти №№ 1, 2) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого (трупа) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не збігаються з генетичними ознаками зразка слини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. п. 84 - 95 т. 2);
- висновком експерта №42/396 від 10вересня 2018 року, згідно якого смерть гр. ОСОБА_17 , 1970 р.н., настала на місці, від отриманого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням судин шиї (сонних артерії та вени) та розвитком гострої крововтрати про що свідчать: рана правої бічної поверхні шиї з рановим каналом, крововиливами в його стінці та пересіченими магістральними судинами шиї, різке знекровлення ряду досліджуваних органів, нашарування крові довкола рани. Поранення утворилось від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, у живих осіб має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово - токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_9 , 1970 р., виявлено: 0,82‰ етилового спирту, визначається як легке алкогольне сп`яніння по відношенню до живих осіб. Ушкодження могли утворитись за обставин, на які вказав обвинувачений в ході слідчого експерименту (а. п. 99 т. 2);
- висновком експерта № 118-мк від 14 серпня 2018 року, згідно якого при судово-медичному криміналістичному дослідженні клаптя шкіри з трупа гр. ОСОБА_17 , 1970 р.н. виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух „П-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,1 см. та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані не перевищувала 1,7 см (а. п. 101 - 102 т. 1);
- висновком експерта № 396 від 17 серпня 2018 року, згідно якого смерть ОСОБА_17 , 1970 р.н., настала від отриманого колого-різаного поранення шиї з ушкодженням судин шиї (сонних артерії та вени) та розвитком гострої крововтрати. Поранення утворилось від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, у живих осіб має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а. п. 103 - 104 т. 2);
- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом проведення слідчого експерименту від 28 липня 2018 року з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якого він показав, що 27 липня 2018 року під час знаходження за адресою: в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 , під час бійки з ОСОБА_9 , наніс останньому удар ножем в шию. Держаком потерпілий вдарив його після того, як він (обвинувачений) завдав удар ножем потерпілому (а. п.117 - 120 т. 2);
- висновком експерта № 46 від 20 жовтня 2018 року, згідно якого, у відповідності до наданої медичної документації у ОСОБА_7 мала місце рана чола праворуч, яка могла утворитися від дії тупого предмету, не виключається, що за обставин на які вказав обвинувачений в ході проведення слідчого експерименту, відноситься до легких тілесних ушкоджень (а. п.128 т.2).
Вказані докази правомірно визнані судом першої інстанції належними та допустимими, оскільки вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження та повністю узгоджуються між собою.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Щодо посилання сторони захисту на те, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не повністю відображені у вироку, то слід зазначити, що вказані особи не були свідками події, а про обставини вчинення злочину їм відомо лише зі слів обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, показання вказаних свідків більше характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його ставлення до вчиненого та поведінку після вчиненого злочину, а тому те, що суд першої інстанції не повністю відобразив їх показання у вироку, не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення.
Твердження сторони захисту про те, що серед наведених судом доказів є показання свідків, які не спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_7 про завдання йому потерпілим ОСОБА_9 удару палицею по голові, до нанесення обвинуваченим удару ножем, не підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 27 липня 2018 року посварилися між собою через зникнення грошей у обвинуваченого. В судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що в нього і раніше зникали гроші, про що він сказав ОСОБА_9 . Дану обставину підтвердив свідок ОСОБА_10 . Однак, колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 відносно того, що під час бійки потерпілий ОСОБА_9 наніс удар палицею по голові обвинуваченого, після чого, останній, побоюючись за своє життя, завдав потерпілому удар ножем.
Так, дійсно, згідно висновку експерта № 46 від 20 жовтня 2018 року, у ОСОБА_7 мала місце рана чола праворуч, яка могла утворитися від дії тупого предмету. Однак, з відеозапису проведення слідчого експерименту від 28 липня 2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 показав, що під час бійки з ОСОБА_9 , наніс останньому удар ножем в шию. Держаком потерпілий вдарив його після того, як він завдав удар ножем потерпілому.
Також, відповідно до висновку експерта № 10-1/1738 від 22 листопада 2018 року, на наданих на дослідження двох частинах палиці, а саме: на поверхні частини палиці "І" в об`єктах №№ 1-3 виявлено кров саме потерпілого ОСОБА_9 .
Таким чином, виходячи з наведених доказів, версія обвинуваченого ОСОБА_7 та показання свідків, які, на думку захисту, не спростовують версію останнього, про завдання йому потерпілим удару палицею по голові до нанесення ним ( ОСОБА_7 ) удару потерпілому ножем не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Так, в судовому засіданні встановлено, що огляд місця події був проведений відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки це слідча дія, яка може бути проведена до внесення відомостей в ЄРДР.
Згідно заяви ОСОБА_18 , який працює на посаді начальника дільниці на будівництві по вул. Тургенівській в м. Ірпінь, останній дозволяє провести невідкладну слідчу дію, а саме огляд місця події в кв. АДРЕСА_4 / том 1 а.п.178/.
Крім того, в подальшому вказана слідча дія була легалізована шляхом звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про огляд в приміщенні квартири АДРЕСА_2 / том 1 а.п.215 - 218/.
Твердження сторони захисту про відсутність підстав для проведення огляду місця події є необґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься рапорт ОСОБА_19 , з якого вбачається, що на лінію 102 надійшло повідомлення від лікаря Мостицької про те, що в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 виявлено ОСОБА_9 з ножовим пораненням / том 1 а.п.177/.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 є також безпідставними.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснив, що сварка між ним та потерпілим відбувалася в кімнаті. Після нанесення йому удару палкою по голові, він побіг на кухню, взяв ніж, підбіг до ОСОБА_9 та наніс один удар в область шиї. При цьому зазначив, що ножа взяв для того, щоб нанести загиблому тілесні ушкодження.
На переконання колегії суддів, характер, послідовність і рішучість дій, вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 , локалізація ножового поранення, механізм його спричинення усе це в сукупності свідчить про те, що останній мав умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 . Це підтверджується і тим, що ОСОБА_7 використав таке знаряддя злочину, як ніж, застосування якого, може призвести до смерті людини та завдав прицільний удар ножем у шию.
Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_7 у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, а тому відсутні підстави для закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують покарання останнього.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням зазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що йому правильно призначено покарання у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ. Свої висновки в цій частині, суд першої інстанції достатньо обґрунтував і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання справедливим та достатнім для його виправлення.
На переконання апеляційного суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення ст. 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду, а тому вона не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І:

________________ __________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Справа №367/8667/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2340/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровська Луганської області, громадянина України, середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання судового рішення потребує певного часу, колегія суддів у відповідності до ст.376 КПК України обмежується складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали в наступній редакції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду буде проголошено о 13 годині 40 хвилин 13 липня 2020 року.

С У Д Д І:

________________ __________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4