Справа № 532/308/15-к
Провадження № 1-кп/526/16/2020
У Х В А Л А
іменем України

13 лютого 2020 року колегія суддів Гадяцького районного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 ,

встановила :

У провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.4 ст. 27 ч.2 ст.377 та ч. 3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.377 та ч. 3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.115, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України.

11.02.2020 прокурор ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою на 60 днів.

Прокурор клопотання мотивує тим, що ухвалою Гадяцького районного суду від 17.12.2019 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою продовжено до 14.02.2020 року. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_12 обвинувачується за ч.1 ст. 115, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України. З часу продовження строку тримання під вартою попередньо зазначені ризики не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_12 його процесуальних обов`язків. Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні Гадяцьким районним судом Полтавської області здійснюється з 04.07.2018 року. Відповідно до ухвали суду від 04.07.2018 року досліджено письмові докази по епізоду нападу на суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_18 та частина письмових доказів по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_19 . Суд повинен дослідити також речові докази, висновки експертиз, провести допит свідків по епізоду вбивства судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_18 та по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_19 . Підстав для зміни обвинувачення стосовно ОСОБА_12 не вбачається. Можливість застосування до ОСОБА_12 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України свідчить про те, що ризик переховування від суду з часом не зменшився. Ризик того, що ОСОБА_12 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, продовжує існувати, оскільки суд не розпочав допит свідків. Крім цього, на вказаній стадії дослідження доказів має бути додатково допитаний як свідок ОСОБА_20 у відповідності до умов угоди про визнання винуватості. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв ОСОБА_20 , щодо наявності небезпеки для його життя, у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зменшився. Також прокурор зазначив, що в судовому засіданні 05.02.2020 року ОСОБА_12 висловлював намір спричинити тілесні ушкодження прокурору ОСОБА_21 . Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава,особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, з огляду на відсутність контролю за спілкуванням обвинуваченого при перебуванні його за місцем проживання, відсутність повного контролю за переміщенням у дні судових засідань, під час перебування в суді, значну відстань від місця проживання до приміщення суду, якому передано кримінальне провадження для розгляду, а також, у зв`язку з недосконалістю електронних засобів контролю, що створює ризик невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків без належного реагування на такі дії.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_17 звернувся з запереченням на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, мотивуючи тим, що ризики впливу ОСОБА_12 на хід розслідування, тиску на потерпілих та свідків були спростовані допитами потерпілих, свідків та експертів, відсутній ризик переховування від суду, оскільки на момент затримання він мешкав зі своєю родиною в м. Глобино, останні роки не виїжджав за межі держави. Під час перебування на волі, ОСОБА_12 не стояв на обліку у лікаря нарколога або психіатра, алкогольними напоями не зловживав, мав міцні соціальні зв`язки.

Представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора та зазначив, що стороною захисту затягується розгляд кримінального провадження з метою переконати суд в надмірній тривалості судового розгляду та змінити запобіжний захід обвинуваченим на більш м`який, зокрема домашній арешт. Однак, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить своєчасний розгляд даного кримінального провадження та не зможе забезпечити законні права потерпілих щодо розгляду справи у визначені законом строки.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили обрати відносно ОСОБА_12 більш м`який запобіжний захід.

Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України, викладеною в Рішенні від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України); встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Розглядаючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До спливу терміну запобіжного заходу ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, розгляд кримінального провадження не може бути завершено, оскільки не досліджено усі наявні докази, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту.

У даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які дають підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, в тому числі на свідка ОСОБА_20 , а тому застосування інших більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_12 , як на тому в клопотанні наполягає сторона захисту буде недостатнім.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність ризику впливу на ОСОБА_20 , колегія суддів вважає їх надуманими, з огляду на необґрунтованість, оскільки ОСОБА_20 , який відповідно до умов угоди про визнання винуватості ще не допитаний, в якості свідка, у даному кримінальному провадженні, тому ризик схиляння його до відмови від наданих показань відносно обвинуваченого ОСОБА_12 є реальним.

Колегія суддів враховує, що ризик незаконного впливу на свідка ОСОБА_20 виник саме в ході судового розгляду справи, що свідчить не про зменшення з плином часу, а про збільшення ризиків, які повинні бути враховані судом під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досліджені в судовому засіданні медичні документи не містять висновків, які перешкоджають або унеможливлюють перебування обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою.

Окрім того, колегія суддів також вважає, що в даному кримінальному провадженні існує суспільний інтерес у справедливому та своєчасному судовому розгляді, з метою встановлення обґрунтованості висунутого проти ОСОБА_12 кримінального обвинувачення, яке стосується загибелі двох публічних осіб, тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є пропорційним і суспільно необхідним з метою запобігання наявним процесуальним ризикам.

Керуючись ст.ст. 183, 331 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 днів.
Строк дії ухвали закінчується 12 квітня 2020 року о 15 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали оголошено 18 лютого 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3