ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/14/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1029/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працючий, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.06.1997 за частиною 3 статті 81 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу статті 45 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;
2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.08.1998 за сукупністю злочинів, передбачених частиною 2 статті 140, частиною 3 статті 140, частиною 2 статті 143 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 5 років;
3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.05.2004 за сукупністю злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 186, статтею 395 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 4 роки;
4) вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харків від 17.04.2008 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці;
5) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.01.2010 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки;
6) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2013 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, звільненого 30.05.2016 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на невідбутний строк 1 рік 4 місяці 10 днів,,
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Згідно вироку, 08 листопада 2017 року близько 14:10 години в м. Змієві Харківської області ОСОБА_7 зайшов до приміщення супермаркету "АТБ", розташованого по вул. Донецькій, 2, де придбав продукти харчування та, розрахувавшись за них на касі, попрямував до виходу з супермаркету. Підійшовши до комірок зберігання речей ОСОБА_7 виявив, що в сусідній комірці знаходився мобільний телефон "Oukitel K7000", а дверцята комірки не зачинені, і в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав зазначений вище належний ОСОБА_8 мобільний телефон, вартістю 1890 грн 00 к., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує на безпідставне врахування в якості обтяжуючих обставин - повторність вчинення крадіжки, наявність на утриманні малолітньої дитини а також матері похилого віку.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України, думку прокурора, який заперечував проти апеляцій та просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості відповідно до положень ст.12 КК України, його корисливий мотив та ставлення обвинуваченого до скоєного.
Судом в якості пом`якшуючої обставини визнано щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого потерпілій збитку. В якості обтяжуючої обставини суд визнав рецидив злочину.
Наведені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про неправильне врахування обтяжуючими обставинами повторність вчинення крадіжки, наявність на утриманні малолітньої дитини а також матері похилого віку, є надуманими, оскільки спростовуються змістом вироку.
При цьому судом зазначено , що має місце рецидив злочинів , оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин, маючи непогашену судимість за умисний злочин.
Судом в повній мірі враховані відомості про особу обвинуваченого, який є неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів , не має постійного місця роботи, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає разом із матір`ю ОСОБА_9 та співмешканкою ОСОБА_10 , має малолітню дитину- доньку 2017 року народження.
Позиція потерпілої ОСОБА_8 , яка не заявляла жодних претензій до обвинуваченого також була врахована судом з урахуванням чого покарання було призначено у виді позбавлення волі в наближеній до мінімальної межі санкції , встановленої ч.2 ст. 185 КК України. При цьому відповідно до положень ст. 416 КПК України суд першої інстанції не був обмежений своїх дискреційних повноважень щодо розміру покарання ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2018 року, якою було скасовано попередній вирок в даному провадженні.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому призначене судом покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі відповідає засадам законності , справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
Керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий-

Судді