ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/629/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 953/3413/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за
апеляційними скаргами прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000880 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000880 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати будинок АДРЕСА_1 в період з 22.00 до 06.00 години до 27.04.2020 року та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що слідчим та прокурором не доведено підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки не зазначено конкретно про осіб, яким завдані тілесні ушкодження, жодна особа у кримінальному провадженні не визнана потерпілою, жодного предмета, який би вказував на можливість застосування насилля, у підозрюваного не вилучалося.
Не погоджуючись з таким рішення слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На вказане судове рішення апеляційну скаргу подав і захисник підозрюваного, який просить також скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке скоєне із застосуванням насильства. Звертає увагу на фактичні обставини, спосіб вчинення злочину, його специфіку, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного. Наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовується тим, що ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення використовував засоби, які б могли перешкодити його ідентифікації (балаклаву, спеціальний одяг), іншим чином перешкоджав здійсненню досудового розслідування. Підозрюваний застосовував насильство щодо інших громадян, не зважаючи на вимоги працівників поліції припинити такі дії. У зв`язку із цим застосування більш м`яких запобіжних засобів не здатне забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Захисник в своїй апеляційній скарзі зазначає, що слідчим суддею вірно встановлено, що підозрюваний одружений, має стійкі соціальні зв`язки, не судимий. Повідомлення про підозру є загальним, не конкретизує, які саме протиправні дії підозрюваного утворюють склад кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення не доведено обгрунтованості підозри. У підозрюваного були відсутні будь-які засоби спричинення шкоди: зброя, гумові кийки, балончики тощо. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені. Підозрюваний офіційно працює в ОА «Антирейдер». Покази свідків є неконкретизованими та не містять тверджень щодо причетності саме ОСОБА_8 до подій 27.02.2020 року. Робота підозрюваного передбачає графік роботи змінами, застосований запобіжний захід унеможливлює його працю в нічний час, що може призвести до звільнення, у зв`язку із чим його родина буде позбавлена основного доходу. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог, виходячи з наступного.

В провадженні СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000880, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

27.02.2020 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 та 28.02.2020 року його було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважав, що в даному випадку достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби. З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів та вважає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю обставин, встановлених органом досудового розслідування, та долучених матеріалів клопотання. Зокрема протоколом затримання, в якому зазначається, що ОСОБА_8 був затриманий на проїжджій частині біля ринку «Барабашово», ОСОБА_8 добровільно видав предмет, схожий на пістолет та 2 предмети, схожі на патрони (а.с. 31), даними зафіксованими у протоколах допитів свідків, протоколами огляду місця події.
Колегія суддів враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Захисник в апеляційній скарзі вказує, що покази свідків є неконкретизованими та не містять тверджень щодо причетності саме ОСОБА_8 до подій 27.02.2020 року. Однак, інші матеріали разом із цими показами дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може бути причетним до розслідуваних обставин, враховуючи виявлені у нього предмети та речі. В повідомленні про підозру відповідно до вимог ст. 277 КПК України зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. І саме проведення подальшого досудового розслідування спрямоване на підтвердження чи спростування, викладених у повідомленні про підозру обставин, у зв`язку із чим до підозрюваної особи слід обрати обмежувальний захід на цей час. Небезпідставними є висновки слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що до вчинення кримінального правопорушення причетна велика кількість осіб, яким повідомлено про підозру, що ускладнює досудове розслідування, та які є працівниками ОА «Антирейдер», що не спростовано стороною захисту. Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованим посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки як вказано у клопотанні слідчого, ОСОБА_8 надавав недостовірні відомості працівникам поліції щодо його особи, на місці події було виявлено велику кількість предметів, які можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні. Разом з тим, ризик перешкоджання органом досудового розслідування не конкретизований.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ризик втечі не може бути встановлений на підставі лише суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії» від 08 лютого 2005 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Як вбачається з матеріалів справи підозрюваний одружений, має зареєстроване місце проживання, родину, що вказує на наявність у нього соціальних зв`язків за місцем мешкання.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказаним ризикам можливо запобігти і шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Прокурором не повідомлено інформації, яка б свідчила про порушення підозрюваним умов обраного до нього слідчим суддею запобіжного заходу. Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою невмотивована, як і не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, оскільки застосований запобіжний захід не є виключним за своєю суворістю, його спосіб передбачає можливість підозрюваного працювати та утримувати родину.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: