Справа № 359/535/20
Провадження № 1-кс/359/207/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та громадянину Республіки Індія, без реєстрації та постійного місця проживання на території України,-
в с т а н о в и в:
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся із зазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно клопотання, Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000005 від 18.01.2020 за підозрою громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до посадової інструкції інспекторів прикордонної служби 1, 2, 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип А), останні мають право шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без відповідних документів на право його перетинання, осіб, які надали свідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України, робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Поряд з цим, громадянин Республіки Індія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), отримавши рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 18.01.2020, вирішив незаконно перетнути державний кордон України, шляхом підкупу службових осіб Державної прикордонної служби України.

Так, для реалізації задуманого плану, перебуваючи у службовому приміщенні міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, громадянин Республіки Індія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) 18.01.2020 близько 15 год. 20 хв. звернувся з пропозицією до начальника 2-ї групи паспортного контролю 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України старшого лейтенанта ОСОБА_9 щодо позитивного перегляду рішення та подальшого перетину державного кордону України у міжнародному аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за неправомірну вигоду.

Надалі, реалізуючи злочинний план, громадянин Республіки Індія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) 18.01.2020 близько 19 год. 00 хв., у службовому приміщені міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, надав службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 неправомірну вигоду у сумі 400 (чотириста) доларів США за позитивний перегляд рішення, подальшого пропуску на територію України у пункті пропуску «Бориспіль» та проставлення відповідних відміток в його паспортному документі щодо перетину ним державного кордону України на в`їзд.

Після надання громадянином Республіки Індія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) неправомірної вигоди, грошові кошти у сумі 400 доларів США було вилучено в ході добровільної видачі грошових коштів службовою особою Державної прикордонної служби України ОСОБА_9

18.01.2020 о 19 год. 15 хв. громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.01.2020 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме допитами свідків, протоколами оглядів, протоколом затримання, протоколом добровільної видачі грошових коштів, а також іншими зібраними органом досудового розслідування доказами.

Санкція ч. 3 ст. 369 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та із спеціальною конфіскацією та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) може ухилятися від органу досудового розслідування, суду, оскільки останній не має постійного місця проживання, місця роботи, не має постійного джерела доходу на території України, не має міцних соціальних зв`язків на території України тощо, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) не має на території України міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, роботи та джерела доходу, родини та утриманців.

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного;

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ).

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Ураховуючи відсутність законних та постійних джерел заробітку у підозрюваного до нього не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можливе, оскільки останній є громадянином Республіки Індії та на території України не має постійного та навіть тимчасового місця проживання.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід, приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно доданих до клопотання матеріалів ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, прилетів до України по робочій візі, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку слід вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
Керуючись п. 1, п.3,п. 4, п.5,ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 197, ч. 3 ст. 331, ч.2 ст.369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, що провадить розслідування кримінального провадження, на визначений ним час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали і діє до 17 березня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Бориспільську місцеву прокуратуру Київської області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 21.01.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1