КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2369/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції м. Києві ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.
Накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_10 та в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, а саме:
чотири купюри номіналом 100 гривень: УЗ8341097, УЗ8341099, УЗ8341096, КН0527471;
дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506;
одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832;
одна купюра номіналом 10 гривень ЦЗ2814022;
одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693;
флеш накопичувач синього кольору з написом «SecureToken-337F4»;
мобільний телефон Іphone 8 іmеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon 16;
двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050, АА2685866, МВ0197067, ЛЗ3414255, СЖ0379312, МА8588456, ВИ8921575, ХЗ0416773, ХИ4518198, ХА4512151, ЦА2313906, ХА4038746, ХЄ5495122, ХЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, ХВ2847208, ЛИ0571720, ХЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, СЗ6905062, МА4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726;
дві купюри номіналом 200 гривень: ХЄ9245112, КВ6023883;
шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою повернути ОСОБА_6 , тимчасово вилучене майно, що вилучено під час обшуку затриманого ОСОБА_6 від 04.03.2020 року, а саме: чотири купюри номіналом 100 гривень, дві купюри номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень, одна купюра номіналом 10 гривень, одна купюра номіналом 5 гривень, флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4»; мобільний телефон Іphone 8 іmеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_2 ;
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, прийнята без врахування обставин справи та з порушенням КПК України.
Також апелянт зазначає, що клопотання подано з порушенням процесуальних строків, слідчим суддею також не дотримано строків розгляду передбачених ст. 172 КПК України. Вилучені в ОСОБА_6 предмети не містять в собі відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, не є майном, яке було здобуте у результаті вчинення кримінального правопорушення.
Крім того апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 надано дозвіл на проведення обшуку з метою вилучення наступних предметів, двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень, дві купюри номіналом 200 гривень, шість купюр номіналом 100 гривень, проте питання про виявлення та вилучення особистого майна ОСОБА_6 , а саме чотири купюри номіналом 100 гривень, дві купюри номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень, одна купюра номіналом 10 гривень, одна купюра номіналом 5 гривень, флеш накопичувач синього кольору з написом «SecureToken-337F4»; мобільний телефон Іphone 8 іmеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_2 , старшим слідчим не виносилося на розгляд слідчому судді.
Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, слідчим відділом Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 14.02.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
04.03.2020 року в ході досудового розслідування було проведено обшук, за місцем роботи ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050,АА2685866, МВ0197067, ЛЗ3414255, СЖ0379312, МА8588456, ВИ8921575, ХЗ0416773, ХИ4518198, ХА4512151, ЦА2313906, ХА4038746, ХЄ5495122, ХЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, ХВ2847208, ЛИ0571720, ХЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, СЗ6905062, МА4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726; дві купюри номіналом 200 гривень: ХЄ9245112, КВ6023883; шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093.
04.03.2020 року в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено: чотири купюри номіналом 100 гривень: УЗ8341097, УЗ8341099, УЗ8341096, КН0527471; дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506; одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832; одна купюра номіналом 10 гривень ЦЗ2814022; одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693; флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4»; мобільний телефон Iphone 8 imei: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_2 .
Постановою старшого слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 від 05.03.2020 року вказане майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000059 від 14.02.2020 року.
Старший слідчий СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було направлено поштовим відправленням та надійшло на адресу Печерського районного суду м. Києва 11.03.2020.
Орган досудового розслідування просив накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_10 та в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, а саме:
чотири купюри номіналом 100 гривень: УЗ8341097, УЗ8341099, УЗ8341096, КН0527471;
дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506;
одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832;
одна купюра номіналом 10 гривень ЦЗ2814022;
одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693;
флеш накопичувач синього кольору з написом «SecureToken-337F4»;
мобільний телефон Іphone 8 іmеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon 16;
двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050, АА2685866, МВ0197067, ЛЗ3414255, СЖ0379312, МА8588456, ВИ8921575, ХЗ0416773, ХИ4518198, ХА4512151, ЦА2313906, ХА4038746, ХЄ5495122, ХЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, ХВ2847208, ЛИ0571720, ХЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, СЗ6905062, МА4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726;
дві купюри номіналом 200 гривень: ХЄ9245112, КВ6023883;
шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093.
11.03.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки в частині накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені 04.03.2020 року в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України та проведеного особистого обшуку останнього, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно, колегією суддів не вирішується.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що існують достатні підстави вважати, що вищевказане тимчасово вилучене майно має ознаки доказів у кримінальному провадженні №0000059, оскільки грошові кошти, та флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4»; мобільний телефон Iphone 8 imei: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_2 , які в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено під час особистого обшуку є предметом кримінального правопорушення,відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки дане майно могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження відповідною постановою слідчого та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене майно, може зникнути або бути передане, арешт на нього слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому в цій частині доводи апеляційної скарги, що у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, є безпідставними.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Окрім цього, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Доводи апеляційної скарги в частині, що клопотання подано з порушенням процесуальних строків, та слідчим суддею також не дотримано строків розгляду, передбачених ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, особистий обшук ОСОБА_6 відбувся 04.05.2020 та з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України слідчим подано клопотання наступного дня поштовим відправленням. А слідчим суддею його розглянуто 11.03.2020 в день надходження до суду тобто з дотриманням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.
Посилання апелянта на ту обставину, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 надано дозвіл на проведення обшуку з метою вилучення майна, проте в ній не ставилось питання про виявлення та вилучення особистого майна ОСОБА_6 , колегія суддів також вважає без підставними, оскільки вилучення грошових коштів, флеш накопичувача та мобільного телефона відбулося в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України та проведеного особистого обшуку останнього, тобто останнє мало статус тимчасово вилученого майна.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови №5 від 3 червня 2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги представник особи, який подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_6 , таким правом, наданим ст. 174 КПК України не скористався.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції м. Києві ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_10 та в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, в тому числі чотири купюри номіналом 100 гривень: УЗ8341097, УЗ8341099, УЗ8341096, КН0527471; дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506; одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832; одна купюра номіналом 10 гривень ЦЗ2814022; одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693; флеш накопичувач синього кольору з написом «SecureToken-337F4»; мобільний телефон Іphone 8 іmеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_2 , - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4