Справа № 462/6265/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1432/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 14 серпня 2019 року.

Вирішено питання щодо судових витрат та долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 12 серпня 2019 року, приблизно о 20 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник у приміщення квартири АДРЕСА_2 через незачинені вхідні двері, де, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, взяв з полиці, розташованої у коридорі квартири, дерев`яну шкатулку, яка належала потерпілому ОСОБА_8 , в якій знаходилися кулон зі вставкою каменю (пластик) овальної форми чорного кольору на полімерній підвісці із металевою застібкою, намисто з перлин (пластик) білого кольору круглої форми з металевою застібкою, намисто з перлин (пластик) чорного кольору круглої форми з металевою застібкою, намисто з каміння (флюорит) фіолетового кольору довільної форми з металевою застібкою, намисто з каміння (скло) коричневого кольору довільної форми з металевою застібкою, намисто зі вставками в металеву оправу каміння (онікс) довільної форми білого кольору, намисто з каміння (пластик) з чорними та білими вставками у вигляді кристалів форми багатогранників, намисто з каміння (кварцове, тигрове око) коричневого, жовтого кольорів форми циліндр з металевою застібкою, намисто багатонизкове з перлинами (пластик) білого, сріблястого кольорів круглої форми з металевою застібкою, загальна вартість яких згідно з висновком товарознавчої експертизи № 9/681 від 26 вересня 2019 року становить 873 гривні 01 копійка, однак, разом з викраденим ОСОБА_6 був помічений потерпілим. У подальшому, виконавши всі дії на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , усвідомивши, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_8 та стали носити явно відкритий характер, утримуючи шкатулку з біжутерією в руках, вибіг з квартири, але в подальшому викинув вказану шкатулку з біжутерією на сходову клітку під`їзду та втік з місця вчинення злочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання на підставі ст. 69 КК України, оскільки у нього на утриманні є четверо неповнолітніх дітей, в потерпілого відсутні претензії як матеріального так і морального характеру.

Крім того, не оспорюючи фактичних обставин справи, не погоджується з кваліфікацією його дій за ч.3 ст.186 КК України грабіж. Вважає, що його дії слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна за ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив фактичні обставини справи встановлені, як обвинувальним актом так і вироком суду першої інстанції, зокрема те, що він 12 серпня 2019 року, приблизно о 20 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник у приміщення квартири АДРЕСА_2 через незачинені вхідні двері, де, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, взяв з полиці, розташованої у коридорі квартири, дерев`яну шкатулку, яка належала потерпілому ОСОБА_8 , в якій знаходилися жіночі прикраси, загальною вартістю 873 грн. 01 коп., однак, разом з викраденим ОСОБА_6 був помічений потерпілим. У подальшому, виконавши всі дії на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , усвідомивши, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_8 та стали носити явно відкритий характер, утримуючи шкатулку з біжутерією в руках, вибіг з квартири, але в подальшому викинув вказану шкатулку з біжутерією на сходову клітку під`їзду та втік з місця вчинення злочину.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 р., дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Відтак, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до тяжкого, обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини та щире каяття у вчиненні злочину, обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, неможливим призначити йому більш м`яке покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення саме умисних злочинів проти власності: ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, одруженого (на утримані двоє малолітніх дітей), непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30 березня 2001 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 17 ч. 2, 140 ч. 2, 106 ч.1, 229-6 ч. 1, 42 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 04 квітня 2002 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 395, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі; 28 листопада 2005 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 12 жовтня 2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі; 27 березня 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14 травня 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 185 ч. 3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 14 грудня 2017 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з врахуванням визнання вини обвинуваченим та щирого каяття, наявності на утриманні двох малолітніх дітей, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах наближених до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування чи зміни вироку Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2019 року немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою протягом трьох місяців з моменту отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4