У Х В А Л А
Справа № 936/12/20

Провадження № 1-кп/936/19/2020

08.01.2020 р. смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 05.10.2019 р., близько 08.00 год., під час полювання в урочищі «Черешнієво», близько 3 км від смт. Жденієво Воловецького району Закарпатської області, діючи необережно, не дотримуючись правил безпеки на полюванні та не перевіривши відсутність людини на лінії пострілу, проявив злочинну недбалість, тобто не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав можливість їх передбачити, внаслідок чого здійснив постріл з рушниці МЦ 21-12 № НОМЕР_1 , якою володіє на підставі дозволу № 2/13 від 21.01.2013 року, дійсного до 21.01.2021 року, у напрямку лісового масиву, в результаті чого спричинив вогнепальне поранення шиї ОСОБА_6 , який помер під час транспортування до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з висновком експерта № 87 від 05.11..2019 р. під час дослідження потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення шиї зліва з ушкодженням сонної артерії, аорти, закритого перелому шийного відділу хребта з ушкодженням спинного мозку, крововилив у мозочок, садна бородочної ділянки справа та ран лівої кисті. Виявлені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії вогнепальних снарядів при пострілі з вогнепальної зброї. Вони були прижиттєвими, наскрізного характеру та згідно з п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, і кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться у прямому причинному звязку з настанням смерті потерпілого.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Під час підготовчого судового засідання сторонами кримінального провадження було подано на вирішення суду угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в якій зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у злочині передбаченому ч.1 ст. 119 КК України, сторонами узгоджене покарання у виді одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, згода сторін на його застосування, та ознайомлення з наслідками укладення та затвердження угоди.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у злочині, показав про добровільність кладення угоди та підтвердив, що ознайомлений із наслідками укладення угоди про примирення. Висловив згоду щодо сплати процесуальних витрат у справі.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила добровільність укладення угоди, повідомила, що ознайомлена з наслідками укладення угоди про примирення.

З`ясувавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, котрі просили ухвалити вирок на підставі угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 у злочині, передбаченому ч.1 ст. 119 КК України, вивчивши умови угоди суд дійшов висновку, що згідно з п.1 ч.7 ст. 474 КПК України вона не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п.1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Під час вивчення угоди про примирення судом встановлено, що в пункті 2 угоди зазначена правова кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, і сторони узгодили покарання у вигляді одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Проте, зазначений пункт угоди суперечить вимогам ч.1 ст. 119 КК України, яка передбачає за вчинення цього злочину покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. З цього випливає, що нормою закону передбачена мінімальна міра покарання у вигляді позбавлення волі не один рік позбавлення волі, як зазначено в угоді про примирення, а три роки позбавлення волі.

Таким чином, пункт 2 угоди про примирення суперечить вимогам закону, зокрема ч.1 ст. 119 КК України, а тому така угода про примирення між потерпілою і обвинуваченим не може бути затверджена судом.

Згідно з ч.8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись статтями 369, 371, 374, 376, 471, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 20 грудня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України відмовити на підставі п.1 ч.7 ст. 474 КПК України.

Підготовче провадження продовжити в загальному порядку.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1