провадження №1-кп/ 359/226/2020
справа №369/8656/16-к
УХВАЛА
Іменем України

13 квітня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із технічною відеофіксацією в залі Бориспільського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Під час слухання к4римінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з огляду на обставини обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено відповідними судовими рішеннями при обранні даного запобіжного заходу, які на даний момент продовжують існувати, суспільний резонанс зазначеної справи. Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, останній може переховуватися від суду, можливий вплив на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані, та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Таким чином, прокурор вважає, що ризики, які існували на досудовому слідстві не зменшились та продовжують існувати на даний момент, підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутні.

Крім цього прокурор прохає застосувати примусовий привід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо якого обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту та який повторно не з`явився без поважних причин на судове засідання.

Адвокат ОСОБА_6 та її підзахисний ОСОБА_5 з клопотанням не згідні постільки вважають, що на теперішній час відпали всі підстави та ризики, про які зазначає прокурор, а нових ризиків і підстав прокурором не наведено.

Адвокат ОСОБА_7 при вирішенні клопотання покладається на думку суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Термін дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 закінчується 16.04.2020 року, а до цього часу провести розгляд кримінального провадження неможливо.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати, зокрема, на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує Гончару у разі визнання його винуватим, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений буде вживати заходів для переховування від суду.

Ці обставини, а також суспільний резонанс справи, в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, він буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та у такий спосіб істотно перешкоджати розгляду кримінальному провадженню.
Враховуючи наявні ризики, які станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Таким чином колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити термін дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим.

Також колегія суддів вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 потрібно здійснити примусовий привід, оскільки останньому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладені певні обов`язки, які він не виконав належним чином, неодноразово не являючись в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст.323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Керуючись п.2, п.5 ст.178, ст. 181, абз.2 ч.3 ст.331, ст..323 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на 60 днів та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 11.06.2020 року, включно.

Здійснити примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 та доставити його у судове засідання на 14.00 годин 22.04.2020 року.

Виконання ухвали доручити відповідному підрозділу Національної поліції.

Контроль за виконання приводу покласти на прокурорів групи прокурорів по даному кримінальному провадженню.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_11

ОСОБА_2