У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000315, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 січня 2019 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 січня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.02.2017 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи на користь держави 448,33 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати і виправдати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Узагальнені доводи апелянтів.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам справи та є суперечливими.
Він наполягає на тому, що захищався від озброєного нападу потерпілого, тобто діяв в стані необхідної оборони. Свідок ОСОБА_8 показав, що він на кухні вживав алкогольні напої з ОСОБА_9 , а він ( ОСОБА_5 ) готував вечерю. Під час сварки із ним ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_9 першим кинувся на нього з ножем, який раптово схопив зі столу. Свідок ОСОБА_10 показав, що коли він знаходився у ванній кімнаті, чув звук, як ніби хтось вдарився об стіну. ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 казали, що коли приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_9 був живий, він ( ОСОБА_5 ) допомагав медикам. Судом не надана оцінка цим показанням свідків.
Під час слідчого експерименту він показав, як на нього напав потерпілий з ножем, коли він стояв спиною до нього. Будучи захопленим зненацька, він не міг втекти з кухні, а тому, захищаючись від нападу потерпілого ОСОБА_9 озброєного ножем, вдарив його зверху по спині ножем, яким різав овочі. Отже, в даному випадку він діяв в стані необхідної оборони, а тому його дії не підлягають кримінальної відповідальності.
За даними додаткової судової експертизи від 03.09.2018 р. локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не виключають можливості утворення саме таким способом, та за тих обставин, які викладені у протоколі слідчого експерименту від 19.06.2018 р.
Суд встановивши наявність неправомірної поведінки потерпілого дійшов помилкового висновку, що в його діях не було необхідної оборони.
Матеріали кримінального провадження не містять результатів аналізу його крові на алкоголь, який взятий 04.02.2017 р.
Відсутня частина відеозапису слідчої дії за його участю, де він показує, як на нього з ножем напав ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що вирок судом ухвалений без урахування дійсних обставин справи, суд поверхнево розглянув кримінальне провадження, дав неправильну оцінку здобутим доказам, деяким доказам взагалі не дав оцінки, поклав в основу вироку припущення.
Свідок ОСОБА_10 показав, що перебував у ванній кімнаті, почув звук удару об стіну, коли вийшов, побачив потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які стояли біля стіни, інший ніж він сховав під подушку.
Свідок ОСОБА_8 показав, що перебуваючи на кухні, вживав з потерпілим ОСОБА_9 алкоголі напої. Там же ОСОБА_5 готував вечерю. В ході раптово виниклого конфлікту, потерпілий, з метою нанесення ОСОБА_5 удару ножем, кинувся на нього з ножем.
Свідок ОСОБА_11 очевидцем злочину не був, обставини йому відомі зі слів свідка ОСОБА_8
04.02.2017 р. проведений огляд місця події у присутності ОСОБА_5 , але останній у протоколі даної слідчої дії не зазначений, як учасник, і, для ознайомлення протокол йому не надавався.
Як вбачається з протоколу огляду місця події, ОСОБА_5 цього ж дня о 17.40 год. затриманий. За наявності очевидних доказів вчинення ОСОБА_5 злочину, він 04.02.2017 р. о 17.40 год. набув статусу затриманої особи, але захисником не був забезпечений.
Вказані обставини свідчать про порушення під час вказаної слідчої дії, права обвинуваченого на захист, а тому протокол огляду місця події від 04.02.2017 р. є недопустимим доказом.
Відповідно протоколу огляду трупа від 04.02.2017 р., огляд проведений в період часу з 23.55 год. по 00.40 год.
За даними повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області від 07.09.2017 р. о 20.40 год. для здійснення захисту за призначенням до Новокаховського ВП ГУНП прибув захисник. У додатку до повідомлення вказано, що слідчий ОСОБА_12 перебував в Новокаховському ВП ГУНП із захисником та затриманим ОСОБА_5 з 20.40 год. по 00.00 год., що збігається із часом огляду трупа.
Вказані обставини викликають сумніви стосовно часу проведення слідчих дій та можуть свідчити про фальсифікацію доказів органом досудового розслідування.
ОСОБА_5 показав, що коли він почув звук металу і озирнувся, то побачив, як потерпілий кинувся на нього з ножем, але він захищаючись, наніс один удар ножем в спину потерпілого.
Наведені показання обвинуваченого ОСОБА_5 узгоджуються з даними слідчого експерименту за його участю та висновком судово-медичної експертизи № 2/39 від 03.09.2018 р., а тому підтверджує факт самозахисту обвинуваченого від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 .
Матеріалами кримінального провадження не доведені мотив вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину особисті неприязні стосунки та його умисел, направлений саме на вбивство ОСОБА_9 .

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

04.02.2017 р., близько 17.00 год. ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 , під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, переслідуючи умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді смерті потерпілого, наніс останньому кухонним ножем один удар в ліву частину грудної клітини, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини з права з пошкодженням нижньої долі правої легені та правого шлуночка серця, від якого ОСОБА_9 помер на місці.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, пояснення захисника на підтримку апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 26.09.1990 р., суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34). Пункти «а», «в» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлюють, що кожен обвинувачений має право бути негайно та детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, він має містити, зокрема: виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію дій обвинуваченого з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні; повинні бути викладені обставини, які б свідчили про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У підготовчому провадженні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема, про призначення судового розгляду.

Аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , свідчить про те, що при складанні обвинувального акту прокурором не дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить у собі неконкретне обвинувачення, і, суд першої інстанції такі порушення, в підготовчому судовому засіданні, при вирішенні питання стосовно можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, залишив поза увагою.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, але таке обвинувачення містить не тільки фактичні обставини встановлені прокурором, а й посилання на докази та їх зміст, зокрема посилання на висновок експерта №39НК від 03.03.2017 р., яким встановлено наявність у потерпілого тілесних ушкоджень та причинно-наслідковий зв`язок між наявним тілесним ушкодженням та наслідками у виді смерті потерпілого.
Отже, виходячи з викладених в обвинувальному акті обставин, слідчим за погодженням із прокурором, фактично проведений аналіз та надана правова оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам, що при викладенні обвинувачення є неприпустимим.
Крім того, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 взагалі не містить формулювання обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважав би встановленими, і, які б відносились до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що розгляд кримінального провадження, за відсутності належно висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі і його право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Наведене порушення при складанні обвинувального акту апеляційний суд вважає істотним і таким, що перешкодило чи могло перешкодити суду об`єктивно, повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і ухвалити законний і обґрунтований вирок.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 січня 2019 року відносно ОСОБА_5 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 підлягають задоволенню частково, як такі що містили вимоги про скасування вироку.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід не допустити істотних порушень, які стали підставою для скасування вироку, дослідити доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, стосовно невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, дати оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам та за наслідками нового розгляду кримінального провадження ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення.

Стосовно заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то апеляційний суд, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції скасовується з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, а в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 міським судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишався без змін, і, при перегляді оскаржуваного вироку судами апеляційної та касаційної інстанцій, запобіжний захід обвинуваченому не змінювався, беручи до уваги вимогу закону про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою запобігання ризику переховування ОСОБА_5 від суду, обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, вважає за необхідне продовжити відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 410, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 січня 2019 року відносно ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 03.07.2020 р.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3