Справа № 559/1111/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження № 0000219 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця,громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, неодноразово судимого:
-16 квітня 2007 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ст.70, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.06.2008 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України
та угоду про визнання винуватості від 15 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2014 року ОСОБА_4 , при звільненні з місць позбавлення волі, було встановлено адміністративний нагляд, терміном на 23 місяці, з встановленими обмеженнями: заборона відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де дозволено роздрібну торгівлю спиртними напоями, заборона виходу з будинку (квартири) з 22:00 години до 06:00 години, з`являтись в ОВС за місцем проживання 4 рази на місяць для реєстрації, письмово повідомляти працівників міліції, які здійснюють адміністративний нагляд про зміну місця проживання, роботи, а також про виїзд за межі району.
Будучи ознайомлений 01 серпня 2014 року із обов`язками та обмеженнями піднаглядного, починаючи з 17 листопада 2014 року, умисно, самовільно, без поважних причин та відповідного дозволу працівників Дубенського ВП УМВС України в Рівненській області, залишив місце свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та 22 листопада 2014 року через пункт перетину державного кордону «Хутір-Михайлівський», залишив територію України. Відповідно, не з`явився на реєстрацію у визначені дні в Дубенський ВП УМВС України в Рівненській області.
Про намір залишити місце проживання ОСОБА_4 не повідомив Дубенський ВП УМВС України в Рівненській області, що унеможливило працівників поліції здійснювати нагляд за поведінкою піднаглядного.
15 червня 2020 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому, яке обвинувачений , а саме: у виді арешту, строком на один місяць.
Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, в обсязі обвинувачення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнаючи винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні в обсязі обвинувачення, повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 395 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З урахуванням доведеності вини у вчиненному кримінальному правопорушенні за ст.395 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 та встановленні в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, тому суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.

При цьому, суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у вигляді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався
На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 15 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000219, укладену між прокуром Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту, строком на один місяць.

Початок строку відбуття покарання у виді арешту рахувати з дня початку відбуття покарання.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1