ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3817/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1155/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7 ,
представника власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2020 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР за № 0000898 від 03.03.2020, за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 356 КК України, -
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2020 клопотання начальника відділення Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна, погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження № 0000898 від 03.03.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 356 КК України задоволено.
Накладено арешт на нежитлове приміщення підвалу літ. ІІ ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м, в житловому будинку літ. «А-4», розташованого за адресою: пр. Незалежності, 17, м. Харків, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник третьої особи ОСОБА_7 щодо майна якої вирішено питання про арешт адвокат ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2020; скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на нежитлове приміщення підвалу літ. ІІ ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м, в житловому будинку літ. «А-4», розташованого за адресою: пр. Незалежності, 17, м. Харків, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника відділення Шевченківського ВП ГУНП в Харківські області про арешт майна.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивував тим, що оскаржувану ухвалу оголошено за відсутності власника майна, копію якої отримано лише 20.05.2020.

Колегія суддів доводи щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді вважає обґрунтованими та вважає за необхідне поновити заявнику цей строк.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що зі змісту клопотання органу досудового розслідування та сторони обвинувачення можна зробити висновок, що взагалі не зазначено кому саме було спричинено майнову або моральну шкоду законним володінням нежитловим приміщенням підвалу громадянкою ОСОБА_7 , яка придбала вказаний об`єкт 12.12.2019 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 . У вищезазначеному клопотанні взагалі не наведено доводів протиправної діяльності ОСОБА_7 із зазначеним майном, лише вказані припущення.
Захисник зазначав, що вищевказаний договір купівлі-продажу є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності власника майна на нежитлове приміщення підвалу літ. ІІ ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м, в житловому будинку літ. «А-4», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, власник майна цілком законно набув право власності на нежитлове приміщення підвалу літ. ІІ ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м, в житловому будинку літ. «А-4», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2019, про що зроблено відповідний запис в державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Державним реєстратором проведено державну реєстрацію об`єктів нерухомості за власником майна у повній відповідності до норм діючого законодавства України та без будь-яких його порушень, про що свідчать наведені обставини та відповідні документи, які підтверджують ці обставини, що спростовує правову позицію органу досудового розслідування.
Не дивлячись на те, що в тексті клопотання орган досудового розслідування взагалі не зазначено про наявність ознак злочину в будь-чиїх діях, а в матеріалах, які обґрунтовують доводи клопотання, відсутнє письмове повідомлення про підозру, яке було би вручено будь-якій особі.
Крім того, накладений ухвалою слідчого судді арешт на об`єкти нерухомості, які належить власнику майна, здійснений з порушенням імперативних норм процесуального права, без належного правового та фактичного обґрунтування (без наявності підстав), що потягло за собою грубе порушення основоположних принципів, які знайшли своє відображення в нормах національного та міжнародного права з боку слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, власника майна ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання начальника відділення Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна щодо якого ставиться питання про накладення арешту, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000898 від 03.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що у приватній власності перебуває 1/2 частина у ОСОБА_11 та 1/2 частина у ОСОБА_12 перебувають нежитлові приміщення підвалу літ. ІІ ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м, в житловому будинку літ. «А-4», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 .
Відповідно до довідки з КП «Жилкомсервіс» № 2561-К від 27.08.2007 підвальні приміщення будинку АДРЕСА_1 , належать співвласникам багатоквартирного будинку першого та другого під`їзду, в тому числі ОСОБА_13 . Розподіл підвальних приміщень між співвласниками будинку АДРЕСА_1 пропорційно займаній площі.
З повідомлення юридичного департаменту виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 18.03.2020 за № 2122/9-20 вбачається, що відповідно до наданої Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради інформації, житловий будинок, розташований по пр. Незалежності, 17 належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова і обліковується на балансі КП «Жилкомсервіс». Нежитлові приміщення підвалу № ІІ, ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м в житловому будинку в оренду чи будь-яке інше користування не передавалися і відповідно дозвіл на приватизацію шляхом викупу не надавався.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлові приміщення підвалу № ІІ, ІІа, ІІІ, ІV загальною площею 79,8 кв.м, в житловому будинку літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_1 , щодо яких слідчим заявлено клопотання про арешт майна, належать на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_11 та ОСОБА_14 по 1/2 частці кожному.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що об`єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення підвалу, на який просить накласти арешт слідчий, відповідає ознакам речових доказів, і для забезпечення його збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставно поданого прокурором клопотання про арешт майна, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на те, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ті обставини, які встановлені слідством на даний час дають достатні правові підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки під час розгляду клопотання у слідчого судді були усі підстави вважати, що майно, на яке начальник відділення СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 просить накласти арешт, можливо використовувати як доказ у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
Доводи апеляційної скарги, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказане майно, відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги представника третьої особи ОСОБА_7 щодо майна якої вирішено питання про арешт адвоката ОСОБА_8 висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку задовольнити.
Поновити представнику власнику майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2020.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України, але може бути оскаржена у касаційному порядку в частині поновлення процесуального строку.

Головуючий -
Судді: