Справа № 161/4402/20
Провадження № 1-кс/161/2141/20
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 06 квітня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно, яке на момент вчинення кримінального правопорушення належало на праві власності ОСОБА_5 та було перереєстроване на третіх осіб.

Клопотання мотивує тим, що слідчим управління Головного управління Національної поліції у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Крім того, Ратнівським відділом Ковельської місцевої прокуратури Волинської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000005 від 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
Вказує, що 20.02.2020 року ОСОБА_5 оголошено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 являється власником транспортних засобів: автомобіль марки «Toyota Sequoia», р.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки «Chevrolet Captiva», р.н. НОМЕР_2 , а також квартири, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 .
21.02.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді застави та останнього звільнено з-під варти в залі суду.
Зазначає, що в той же день, після звільнення ОСОБА_5 з-під варти, останній умисно, маючи на меті перешкодити стороні обвинувачення звернутись до суду з клопотанням про накладення арешту на його майно, до якого в подальшому може бути застосована конфіскація, оформив договори купівлі-продажу та дарування вказаного майна, таким чином переоформивши право власності на третіх осіб, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є близькими родичами.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, новим власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .
Крім цього, згідно реєстраційної картки транспортного засобу власником автомобіля марки «Toyota Sequoia», р.н. НОМЕР_3 (попередній знак НОМЕР_1 ) є ОСОБА_7 , автомобіля марки «Chevrolet Captiva», р.н. НОМЕР_4 (попередній знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 .
У зв`язку з чим, виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на майно, первинним власником яких є ОСОБА_5 , з метою забезпечення подальшої їх конфіскації.
Власника майна та її представник до суду не з`явилися, подав суду заперечення, у яких просили клопотання розглядати у їх відсутності та просили відмовити в його задоволенні.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та провадження, суд вважає, що воно підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом з`ясовано, що слідчим управління Головного управління Національної поліції у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Крім того, Ратнівським відділом Ковельської місцевої прокуратури Волинської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000005 від 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

При цьому, як слідує із матеріалів кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_5 після обрання йому 21.02.2020 року запобіжного заходу та звільнення з-під варти, в той же день відчужив належну йому на праві власності квартиру та автомобіль «Chevrolet Captiva», р.н. НОМЕР_2 на користь близької особи дочки ОСОБА_6 , а автомобіль марки «Toyota Sequoia», р.н. НОМЕР_1 іншій доньці - ОСОБА_7 .
Розглядаючи дане питання, відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 2) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 3) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також у відповідності до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт та заборонити відчужувати автомобіль без позбавлення права ним користування, зважаючи на його відчуження відразу після оголошення підозри та обрання запобіжного заходу, що свідчить про наміри позбутися майна, яке може бути об`єктом конфіскації, тим самим обрати найменш обтяжливий спосіб арешту, передавши на відповідальне зберігання особі, якій був відчужений вказаний об`єкти.

Таким чином, суд розглянувши дане клопотання, з урахуванням положень ч.2 та 4 ст.170 КК України з урахуванням розумності та співрозмірності, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме накладає арешт шляхом заборони відчуження автомобіля до вирішення справи в порядку, визначеному кримінально-процесуальним кодексом України.

У зв`язку із вищевикладеним, в частині позбавлення права керування та володіння вказаним автомобілем, слід відмовити.

А тому, на підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.02.2020 в частині заборонити відчужувати майно, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_7 , а саме: на автомобіль марки «Toyota Sequoia», р.н. НОМЕР_5 .
В решті клопотання відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На підставі ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1