Справа № 189/1282/19
Провадження № 1-кп/172/6/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000314 від 02.07.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Надим Тюменської області Російської Федерації, має середню-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 в грудні 2018 року, перебуваючи на території садиби, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає потерпілий ОСОБА_5 , який є власником велосипеду марки «Україна» синього кольору з чоловічою рамою, за усною домовленістю зі ОСОБА_5 , отримав від останнього згоду на тимчасове користування зазначеним вище велосипедом для використання його у власних цілях. В березні 2019 року на підставі того, що ОСОБА_4 мав борг перед ОСОБА_6 , в останнього виник раптовий протиправний корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою з боку потерпілого ОСОБА_5 , який виразився у розпорядженні вищевказаним майном на власний розсуд, а саме вирішив його віддати за борги ОСОБА_6 , тим самим розпорядився майном належним ОСОБА_5 всупереч його волі на власний розсуд.
Разом з тим, на початку травня 2019 року ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_4 повернути йому велосипед, але останній не виконав дану вимогу, оскільки він вже здійснив відчуження майна ОСОБА_5 на користь третьої особи, якою являється ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1585,15 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю, у скоєному каявся та пояснив, що використовуючи довірливі відносини зі ОСОБА_5 у грудні 2018 року взяв у нього велосипед "Україна" яким користувався у власних цілях. Приблизно у березні 2019 року вказаний велосипед віддав ОСОБА_6 за власні борги. Власнику про це нічого не сказав.
Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, покарання призначити на розсуд суду.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштований.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та повне визнання вини.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілого, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4 визнаний винним, у виді громадських робіт, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
На досудовому розслідуванні проведена судова експертиза, витрати за яку підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлено. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Речові докази: велосипеду марки «Україна» синього кольору з чоловічою рамою повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 300 (триста) гривень.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1