ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1692/19 Справа № 214/4951/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка дії в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, українця, раніше не судимого, не працюючого, маючого неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 січня 2020 року.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що обставини викладені в клопотанні та матеріалах, наданих слідчим доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні корисливого злочину, який відноситься до категорії умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за яке, за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, розлучений, має малолітню дитину, яка проживає з колишньою дружиною, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків за місцем мешкання, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу, а тому останній зможе переховуватися від органів розслідування та суду та продовжити свою злочинну діяльність. Також ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній здійснював тиск на батька потерпілого ОСОБА_8 , щоб останній забрав заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо його сина, що свідчить про бажання уникнути кримінальної відповідальності. Зазначений ризик підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_6 як особу яка погрожувала йому.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 фактично має соціальні зв`язки, позитивні характеристики, наявність постійного місця проживання, стабільне матеріальне забезпечення у вигляді заробітної плати, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимий і ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказує, що тяжкість злочину не може братися до уваги як вирішальна обставина під час обрання запобіжного заходу до підозрюваного.

Також зазначає, що суд першої інстанції не навів належних аргументів на користь того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу може не забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, яка вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні є безпідставними.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання.

З наведених обставин слідчий суддя зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя належним чином врахував те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними та обґрунтованими, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити свою злочинну діяльність через те, що він офіційно не працевлаштований, розлучений, має малолітню дитину, яка проживає з колишньою дружиною, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків за місцем мешкання, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу; незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваний здійснював тиск на батька потерпілого, щоб останній забрав заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не навів належних аргументів на користь того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу може не забезпечити його належну процесуальну поведінку, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а натомість спростовуються наданими матеріалами в повному обсязі, у зв`язку з чим є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка дії в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: