Справа № 382/60/20
Провадження № 1-кп/359/514/2020
У Х В А Л А

06 липня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ст. 348, ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих та вчинення кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. На думку прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам. Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора та просили суд його задовольнити.

У свою чергу, обвинувачений, захисник та потерпіла ОСОБА_11 заперечили щодо застосування найтяжкого запобіжного заходу, просили обрати цілодобовий домашній арешт. На думку захисника, ризики незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення обвинуваченого нового кримінального правопорушення прокурором взагалі не доведено. Як стверджує захисник, не підтвердженим належними доказами і доводами є ризик ймовірного переховування обвинуваченого від суду. Потерпіла судовому засідання додатково зазначила, що має намір відмовитися від обвинувачення щодо заподіяння легкого тілесного ушкодження та вчинення погрози вбивством. Посилаючись на те, що їй важко одній доглядати за будинком і виховувати спільну з обвинуваченим дитину, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2020р. до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.07.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ст. 348 КК України передбачає довічне позбавлення волі, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Водночас, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 06.07.2020 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ст. 348, ч. 2 ст. 146 КК України. В обвинувальному акті викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований злочин.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, а саме: у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України); у заподіянні легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України); у незаконному позбавленні волі людини (ч. 2 ст. 146 КК України); у вчинені погрози вбивством (ч. 1 ст. 129 КК України); у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганства), із застосуванням вогнепальної зброї (ч. 4 ст. 296 КК України), а також у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (ст. 348 КК України). Санкція ст. 348 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 проживає в м. Яготин та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України. Співмешканка ОСОБА_11 , яка є потерплою у даному провадженні, підтвердила, що разом із ОСОБА_6 спільно проживають та виховують неповнолітню дитину. Відомості про офіційне працевлаштування обвинуваченого відсутні, проте в суді обвинувачений пояснив, що тривалий час займається фермерським, розводить тварин. При цьому, з урахуванням пояснень обвинуваченого, а також долучених до клопотання матеріалів, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду, хоча останній, з урахуванням пояснень потерпілої та обвинуваченого, є мінімальним. Водночас, прокурором взагалі не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики незаконного впливу на потерпілих і недопитаних у справі свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на початку судового провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.
Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Враховуючи пояснення потерпілої та обвинуваченого в судовому засіданні, приймаючи до уваги тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування станом на липень 2020 року більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду. Встановлений ризик свідчить, що до обвинуваченого можливо застосувати менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, який полягатиме у забороні обвинуваченому залишати житло.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на те, що прокурором не доведено обставин, передбачених пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово, а також зобов`язавши його виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками особисто або через інших осіб; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Керуючись ст. 176-178, 183, 194-196, 331 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Змінити запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою на домашній арешт та заборонити йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , 11 вересня 1970 року прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками особисто або через інших осіб;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) носити електронний засіб контролю.
Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 04 вересня 2020 року.
Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі судового засідання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Яготинському відділу поліції Переяслав Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області
Яготинський відділ поліції Переяслав Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області повинен негайно поставити на облік обвинуваченого і повідомити про це суд.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 10.07.2020 об 08.30 год.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3