Єдиний унікальний номер судової справи 201/244/20
Номер провадження 1-кс/201/229/2020
УХВАЛА
Іменем України

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000901, внесеного до ЄРДР 21.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000901, внесеного до ЄРДР 21.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження, в якому ОСОБА_4 є потерпілим, було закрите всупереч положенням ч. 2 ст. 9 КПК України без проведення жодної слідчої дії, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова слідчого має бути скасована.

Заявник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі.

Слідчій в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про що наявні докази у матеріалах скарги. При цьому, 03.01.2020р. прокурор прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 через канцелярію суду надав матеріали кримінального провадження № 0000901.

Неявка слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, надані прокуратурою області матеріали кримінального провадження, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадженні № 0000901, внесеного до ЄРДР 21.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_4 (на підставі ухвали слідчого судді від 19.07.2017р. по справі № 201/10016/17) за фактом зловживання службовим становищем слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

Постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 22.09.2017р. кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що у заяві від 10.07.2017р. ОСОБА_4 просив притягти до кримінальної відповідальності слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку з неправомірним зверненням слідчого до Індустріального суду м. Дніпропетровська з клопотанням про накладення арешт на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , яке було задоволено слідчим суддею. Вважав, що слідчий не мав права подавати це клопотання з порушенням правил територіальної юрисдикції.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , витребувано та досліджено висновок службової перевірки за цим фактом, та проведені інші слідчі (розшукові) дії.

Під час допиту в якості свідка слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 встановлено, що він здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000770 за ч. 4 ст. 190 КК України, де ним проведено ряд слідчих (розшукових) дій, у тому числі 23.06.2017р. до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (на підставі ч. 2 ст. 132 КПК України) подане клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт та заборону розпоряджатись нерухомим майном - об`єктом незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення № 101-107, на квартири №№ 70-78, 26- 69, 13-24, 7-11, 5, 1, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Фактично СУ ГУНП в Дніпропетровській області розташоване за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, 40, що знаходиться на території Індустріального району м. Дніпра). Клопотання цього ж дня було розглянуто судом та винесено ухвалу про його задоволення.

У висновку проведеної службової перевірки Дніпропетровського управління ДВБ НП України факти, викладені у зверненні ОСОБА_4 щодо незаконних дій слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , не знайшли об`єктивного підтвердження.

Слідчий посилався на те, що стаття 364 КК України передбачає відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, в діях слідчого ОСОБА_7 відсутній складу злочину, передбачений ч. 1 ст. 364 КК України, оскільки рішення про накладення арешту на майно приймав слідчий суддя Індустріального суду м. Дніпропетровська, який під час розгляду клопотання перевіряв територіальну юрисдикцію, та прийшов до висновку про її відповідність, оскільки задовольнив клопотання.

Слідчий в оскаржуваній постанові дійшов висновку про відсутність достатніх доказів наявності в діях слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві скаржника та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, 10.07.2017р. ОСОБА_4 звернувся до МВС України із заявою про вчинення слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 кримінального правопорушення при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000770 за ч. 4 ст. 190 КК України, яке полягало у поданні клопотання про арешт майна до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, оскільки орган досудового розслідування - ГУНП в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а) знаходиться на територій Шевченківського району м. Дніпра.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017р. по справі № 202/4228/17 клопотання слідчого було задоволено, накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 15К - шляхом заборони розпоряджатись нерухомим майном.

Дорученням процесуального керівника прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 у кримінальному провадженні від 05.09.2017р. доручено допитати заявника ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_7

07.08.2017р. у якості свідка допитаний слідчий ОСОБА_7

21.08.2017р. складений висновок перевірки відомостей, викладених у заявах ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яким не встановлено неправомірних дій слідчого.

Згідно з рапортом оперуповноваженого ДУ ДВБ НП України від 11.09.2017р., в ході виконання доручення процесуального керівника в рамках кримінального провадження № 0000901 від 21.07.2017р. встановлена адреса фактичного місця мешкання ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

11.09.2017р. здійснений виїзд за цією адресою з метою допиту ОСОБА_4 .

При спілкуванні з ОСОБА_4 останній не зміг пояснити змісту його заяви та взагалі ОСОБА_7 він не знає. Потім зателефонував своєму адвокату ОСОБА_9 , який прибув за вищевказаною адресою, але не надав документи на представництво ОСОБА_4 . Через деякий час до буд. АДРЕСА_2 прибув ОСОБА_10 , який надав договір з ОСОБА_4 на представлення його інтересів. В ході спілкування ОСОБА_10 пояснив, що ніяких показів ОСОБА_4 надавати не буде, поки ним не отримує поштовим зв`язком повістку на виклик за три доби до призначеного часу, а також поки ОСОБА_4 не буде визнаний потерпілим та інше.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, заявник ОСОБА_4 слідчим на допит не викликався, повістка про виклик в матеріалах провадження відсутня.

Виклик слідчим, прокурором є однім із заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України). Главою 11 КПК визначаються підстави і порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 КПК слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно із ч. 1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

З урахуванням викладеного, рапорт оперуповноваженого не є доказом того, що органом досудового розслідування вживалися заходи щодо виклику та допиту заявника у бідь-якому процесуальному статусі.

Крім того, в оскаржуваній постанові не надано оцінки доводам заявника (у заяві від 10.07.2017р.) про те, що деякі з клопотань слідчого ОСОБА_7 були йому повернуті (по справам № 202/4213/17, 202/4229/17) з підстав не підсудності слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, що на думку заявника, свідчить про зловживання службовим становищем.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Заявником порушено 10-тиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявник не був обізнаний про хід кримінального провадження і фактично дізнався про неї лише під час її розгляду, після того як вона була долучена слідчим до скарги. Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокатові ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , строк для подання скарги до слідчого судді.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000901, внесеного до ЄРДР 21.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України задовольнити.

Постанову слідчого в слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000901, внесеного до ЄРДР 21.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1