Справа № 711/6170/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,
адвоката обвинуваченої ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0003712 від 01.05.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадяники України, з вищою освітою, розлученою, маючу на утриманні неповнолітню доньку: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасником бойових дій, депутатом, інвалідом не являється, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_11 , 01.05.2017 року близько 18 години 50 хвилин керуючи технічно справним автомобілем Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по вул. В`ячеслава Чорновола в напрямку від вул. Гоголя до вул. Надпільна, на перехресті з вул. Благовісна, неподалік будинку № 48, проявила неуважність та порушила вимоги п.2.3 б), п.16.11 Правил дорожнього руху України, вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу».
Під час руху вона, грубо порушуючи вказані пункти правил безпеки дорожнього руху, проявила крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни: не надала переваги в русі мотоциклу Zongshen ZS200GS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зупинила керований нею автомобіль Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а продовжувала рух, внаслідок чого, здійснила зіткнення з мотоциклом Zongshen ZS200GS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому перебував пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався по головній дорозі по вул. Благовісна.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/826 від 18.05.2017, отримала тілесні ушкодження: закритий перелом лівої ключиці, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку, саден голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна тулубу, попереку, кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1176 від 03.08.2017, отримав тілесні ушкодження: закрита травма органів грудної клітки з правобічним пневмотораксом (вихід вільного повітря в праву плевральну порожнину), травму правої верхньої кінцівки з підвивихом правої човноподібної кістки та переломами пів місяцевої кістки та шилоподібного відростку ліктьової кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Спричинення потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 4/432 від 05.07.2018, знаходиться у прямому причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».
Дії обвинуваченої ОСОБА_11 судом кваліфіковані, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, за що передбачена відповідальність згідно вимог ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_11 винною себе в межах пред`явленого обвинувачення визнала частково, зазначила що дорожньо-транспортна пригода сталась також і з вини потерпілого. Пояснила, що 01 травня 2017 року близько 18 годин 50 хвилин, перебуваючи у відпустці в м. Черкаси з 4 друзями, керувала автомобілем Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. В.Чорновола. Проїжджаючи до перехрестя вул. Благовісна - В.Чорновола, рухалась повільно, оскільки не знає міста. Під`їжджаючи до перехрестя знизила швидкість, майже до повної зупинки, пропустила машини, вона впевнилася, що немає інших машин, на перехресті стояли дві машини одна за одною, виїхала на перехрестя, почала рухатись. Справа від неї почали переходити пішоходи по пішохідному переходу. Вона проїхала трохи більше ніж середина перехрестя і почула як почала кричати дівчина «обережно», що сиділа позаду неї. Швидкість автомобіля була маленька, бо вона стартувала майже з повної зупинки 20-25 км/год. і отримала удар. Як вона гальмувала вона не пам`ятає, тому що вдарилася об стойку головою, впала на пасажирське сидіння справа і прийшла до тями, коли пасажир справа її посадив. Древі автомобіля були прим`яті, ноги зажало дверима, тобто вийти вона не могла. Перебувала в шоковому стані, так як зрозуміла що знепритомніла на якийсь момент, бо не дуже пам`ятала що сталося. Всі інші пасажири вийшли з автомобіля, дехто був в крові, поранений, дівчата почали кричати, що вона не виходить з машини, встати не могла, прижата дверима була. Двері вижимали і зовні, і знутрі. Постраждала голова і ліва сторона тулубу. Її ще з однією дівчиною забрала до лікарні швидка, надали першу допомогу, дістали скло з обличчя, потім вона повернулася на місце ДТП, викликали евакуатора, щоб доставити машину на штраф майданчик і дати покази. Проведений аналіз на вміст алкоголю показав негативний результат, була твереза. Сигнал світлофора був мигаючий зелений. Як рухався мотоцикл, вона не бачила, почула удар, мотоцикл опинився в мертвій зоні для неї.
Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 1 травня 2017 року він ремонтував своє авто, знаходився в гаражі. Йому зателефонувала його знайома ОСОБА_13 , щоб він її забрав з дачі, де вони святкували 1 травня. Він поїхав її забирати на своєму мотоциклі, їхав з нею до гаража за своїм автомобілем, щоб відвести її додому. На перехресті вул. Благовісна-Чорновола не працював світлофор, але знаки там є «головна дорога», так як він проживає в цьому місті і за цим слідкує, оскільки працює в Департаменті ЖКГ, знає де які дороги, де які знаки висять. Їхав в лівому ряду по вул. Благовісна, в сторону центра, по головній дорозі, візуально подивився що машини, які повинні рухатись, щоб пересікти вул. Благовісна стояли і зліва, і справа. З правого ряду, який по дорожній розмітці повинен бути для повороту, виїхав автомобіль «Пежо», з яким відбулося зіткнення. Автомобіль «Пежо» рухалося в сторону ОСОБА_14 , з вул. Шевченка по правому ряду, якого він не бачив. Світлофор не працював. Рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год. Після зіткнення він встав, побачив ОСОБА_15 дуже травмованою, викликав швидку, почали зупинятися машини. Сіраковська вийшла з машини, він їй повідомив що світлофор не працює, вона була здивована. Його забрали в лікарню, вставили плече, різали легені, оскільки він задихався, провели операцію на руці. На реабілітацію витрачено багато коштів. На роботі за нього працюють інші люди. Страхова компанія нарахувала 3,5 тис. грн., а витрачено більше 30 тис. грн. Має на утриманні 2 дітей, потерпіла ОСОБА_16 має на утриманні 3 дітей, розлучена.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 01 травня 2017 року вона поїхала відпочивати на дачу, але потрібно було повертатися в місто, а автобуси вже не ходили. Тому вона зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_17 , щоб він її звідки забрав. Їхали на мотоциклі в шльомі, потім удар, потім лікарню. Вставили пластину, які зараз потрібно видалити, реабілітація дуже дорого коштує. З ОСОБА_18 жодного разу після аварії не спілкувалися і не бачилися. В неї на утриманні знаходиться 3 дітей, вона втратила роботу, батьків.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_19 , який суду пояснив, що в травні 2017 року він рухався від вул. Шевченка до вул. Ільїна по вул. Чорновола. За метрів 30-40 до перехрестя побачив транспортний засіб який рухався в бік ОСОБА_20 . Потім транспортний засіб зупинився по вул. Чорновола і він почув глухий удар, побачив як летить людина, підбіг до мотоцикліста, зняв шолом, побачив що то дівчина. Він її не чіпав, оскільки не знав які в неї пошкодження, минути через 3 підбіг інший мотоцикліст, заставляли її дихати. За 3-4 дня до цього по вул. Чорновола зробили розмітку. По вул. В.Чорновола є знаки «уступи дорогу». Світлофор тоді не працював, відключений був повністю. Мотоцикліста він не бачив, на якій відстані і в якій смузі він рухався також не бачив. Удар прийшовся з правої сторони. Погодні умови і видимість була хороша в той день. Викликав швидку допомогу мотоцикліст, приїхало 2 машини швидких, забрали потерпілу і водія мотоцикла. Сіраковську він не бачив коло потерпілої. Автомобіль зупинився на перехресті, місце ДТП не покидав. Пошкодження на автомобілі були наступні: двері автомобіля були вм`яті, мотоцикл лежав збоку позаду автомобіля.
В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_21 , яка суду пояснила, що 1 травня 2017 року їхали в машині з ОСОБА_22 , під`їжджаючи до перехрестя, моргав зелений колір, їхали інші машини, і раптом в них в`їхав мотоцикліст. Удар був за перехрестям. Вона знаходилася в автомобілі позаду за водієм. Мотоцикліст в`їхав в передні водійські двері. Сіраковська перед перехрестям призупинилася, інші машини рухались, їх пропустили. На знаки дорожнього руху вона не звернула уваги, які там висять. Зіткнення сталося посередині до лівої сторони, посередині перехрестя, яке вони перетинали.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_23 , який суду показав, що 01 травня 2017 року він перебував в місті Черкаси на відпочинку, дивилися місто. В другій половині дня вони рухалися по вул. В.Чорновола до вул. Благовісна. Перед перехрестям побачив зелене світло світлофора, він сидів справа від водія, пригальмували. Водії показували рухатись, пропускали їх. Бачив мотоцикла, який здійснив обгін на перехресті. Мотоцикл рухався зліва і потім ударив в задні двері автомобіля. Вони проїхали більшу частину перехрестя, місце зіткнення - після середини перехрестя відбувся удар.
В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_24 , яка суду показала, що 01 травня 2017 року вона знаходилася в автомобілі на крайньому задньому сидінні. Сигнал світлофора вона не бачила, оскільки вона не слідкувала за цим. Вони зупинились перед перехрестям, можливо тому, що світлофор горів такий, що неможна було рухатись. Автомобілі стояли на вулиці, яку вони пересікали, один з водіїв зробив рух рукою, даючи інформацію, щоб вони проїжджали. Автомобіль Сіраковської стояв в крайньому правому ряду. Коли почали рух, побачила як перестроївся мотоцикліст, який обігнав машину, в крайньому правому ряду. Після удару водій мотоцикла і пасажир перелетіли через машину на впали на лівий бордюр. Пасажир мотоцикла перелетіла з правого ряду в лівий.
Вина обвинуваченої ОСОБА_11 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
В судовому засіданні досліджені наступні докази.
Протокол огляду місця події від 01.05.2017 року з фото таблицею та схемою до протоколу огляду.
Висновок експерта №02-01/826 від 15.05.2017, згідно якого ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді закритого перелому лівої ключиці; легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, саднами голови; легкі тілесні ушкодження у вигляді саден тулуба, попереку, кінцівок.

Висновок експерта №02-01/1176 від 04.07.2017, згідно якого ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді закритої травми органів грудної клітини з правобічним пневмотораксом (вихід вільного повітря в праву плевральну порожнину), травма правої верхньої кінцівки з підвивихом правої човноподібної кістки та переломами пів місяцевої кістки та шилоподібного відростку ліктьової кістки.
Протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 04.05.2018 року та доданою фото таблицею, план схемою, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 вказує траєкторію та напрямок руху мотоцикла, яким він керував, місце зіткнення та розташування автомобіля Пежо 206 в момент виїзду на вул. Благовісна.
Протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 від 04.05.2018 року та доданою фото таблицею, план схемою, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 вказує траєкторію та напрямок руху мотоцикла, на якому вона була пасажиром, місце зіткнення мотоцикла з автомобілем Пежо 206.
Довідкою про витрати на проведення експертизи № 4-000432 від 05.07.2018 в кримінальному провадженні № 0003712.
Висновок експерта №4/432 від 05.07.2018 року, згідно якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди водій автомобіля Пежо 206 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинна була діяти відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України.
В дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП водій мотоцикла Zongshen ZS200GS, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.
Водій мотоцикла Zongshen ZS200GS, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 не мав технічної можливість уникнути зіткнення з автомобілем Пежо 206 р.н. НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця ДТП. В діях водія автомобіля Пежо 206 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди.
В діях водія мотоцикла мотоцикла Zongshen ZS200GS, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Щодо доводів сторони захисту, що потерпілий ОСОБА_8 також порушив вимоги ПДР, що є в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та свідчить про невинуватість обвинуваченої. Суд зазначає, що відповідно до висновку експерта №4/432 від 05.07.2018 року, в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП водій мотоцикла Zongshen ZS200GS, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.
Водій мотоцикла Zongshen ZS200GS, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 не мав технічної можливість уникнути зіткнення з автомобілем Пежо 206 р.н. НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця ДТП. В діях водія мотоцикла мотоцикла Zongshen ZS200GS, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди.
Суд погоджується з таким висновком.
Суд не погоджується з доводами сторони захисту, що обвинувачена виїхала на перехрестя впевнившись, що це буде безпечно, оскільки інші автомобілі, що рухались по головній дорозі в цей момент стояли, а потерпілий ОСОБА_8 випереджаючи їх виїхав на перехрестя на в`їхав в автомобіль під керуванням обвинуваченої ОСОБА_11 . Дані доводи не означають, що водій вправі ігнорувати дійсну дорожню обстановку, яка склалася на момент прийняття ним рішення, у тому числі й небезпеку. Це означає, що водій може розраховувати на те, що певний вид небезпеки не виникне внаслідок того, що всі учасники дорожнього руху дотримуються правил. Наприклад, водій, який розпочинає рух на перехресті на відповідний сигнал світлофора або регулювальника, вправі розраховувати, що протягом певного часу водії, яким проїзд заборонений, не розпочнуть рух і не створять перешкод для руху його автомобіля. За певних обставин це може позначитися на здатності водія своєчасно виявити небезпеку та відреагувати на неї, а, відповідно, за певних обставин зняти з нього відповідальність за наслідки ДТП. Таким чином, основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.
Знак «Дати дорогу» визначає пріоритет руху на нерегульованому перехресті. Такий спосіб організації руху за визначенням передбачає, що кожен учасник дорожнього руху має діяти, виходячи з дорожньої обстановки, що склалася на момент здійснення маневру. Цей знак не визначає конкретні дії, які має вчинити водій, а лише вимагає від водія, до якого він адресований, діяти таким чином, щоб не створити перешкод для учасників руху, що мають перевагу. Вибір способу поведінки, яка дозволить виконати вимоги цього дорожнього знаку, залишаються на розсуд водія, який має взяти до уваги багато факторів, що залежать як від дорожньої обстановки, так і від технічних характеристик автомобіля, яким він керує.
В обставинах цієї справи не викликає сумніву, що обвинувачена ОСОБА_11 усвідомлювала, що вона має діяти таким чином, щоб не створити перешкод учасникам руху, які мають перевагу. Організація дорожнього руху на цьому перехресті дозволяла їй не розподіляти свою увагу між різними напрямами, і зосередитися на головному факторі, який вона мала врахувати перед здійсненням маневру: на розташуванні, швидкості та інших важливих факторах руху транспортних засобів, що мали перевагу, аби переконатися, що актуальна дорожня обстановка дозволяє здійснити маневр.
Сторона захисту стверджує, що обвинувачена при здійсненні маневру не могла побачити мотоцикліста, оскільки останній був в мертвій зоні, інші автомобілі по головній дорозі стояли та водій одного з них «махав» рукою даючи їй дозвіл на проїзд передрестя першою. Фактично доводи сторони захисту у цьому пункті зводяться до того, що якщо якийсь фактор дорожньої обстановки заважає водію переконатися у безпечності маневру, то він може здійснити маневр, не переконавшись у його безпечності. Суд не погоджується з таким доводом і вважає що водій зобов`язаний врахувати будь-яку перешкоду, яка заважає йому переконатися у безпечності маневру.
Доводи сторони захисту про необхідність призначення авто технічної експертизи, оскільки під час проведення експертизи, експерт не ознайомився з будовою гальмівної системи мотоцикла перед початком розрахунків відстані зупиночного шляху мотоцикла, не вірно застосував методичні рекомендації, є необґрунтованими. Під час перерви в судовому засіданні, після оголошення судових дебатів закінченими, стороною захисту подано висновок експерта від 15.01.2020 року №4/2Е-20, який судом не досліджувався і не приймається при ухваленні вироку.

Доводи про те, що ОСОБА_11 перед перехрестям зупинилась та не порушувала швидкість під час перетину перехрестя є безпідставними, оскільки відповідно до обвинувачення, ОСОБА_11 не обвинувачується у порушенні швидкісного режиму, а обвинувачується в порушенні вимог п.п. 2.3 «б», 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміни, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почала рух не давши дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, тобто не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1. «Надати дорогу».

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

В той же час жодні докази, досліджені в судовому засіданні не вказують на порушення правил ПДР водієм мотоцикла ОСОБА_8 .

Проаналізувавши усі зібрані у ході судового розгляду докази у їх сукупності, давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_11 допустила порушення п.п. 2.3 «б», 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

При цьому водій ОСОБА_11 , виконавши вимогу знаку 2.1. та надавши перевагу у русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, могла та повинна була запобігти зіткненню.

За такого не встановлені підстави, які виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_11 .

При цьому суд критично відноситься до показів обвинуваченої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_11 перед виїздом на перехрестя переконалась в безпечності маневру, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, дослідженими судом, зокрема, протоколом огляду місця події від 01.05.2017 року, протоколу слідчих експерементів з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , їх показами в судовому засіданні; показами свідка ОСОБА_19 , висновком експертизи від 05.07.2018 року №4/432.

Доводи обвинуваченої та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , які є знайомими обвинуваченої, суд вважає викликаними бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_11 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 286 КК України суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
При цьому суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні міри покарання суд враховує особу ОСОБА_11 яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони; працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, позиції потерпілих та висновки зазначені в досудовій доповіді. ОСОБА_11 вчинено необережний злочин невеликої тяжкості згідно з класифікацією тяжкості злочинів, які містяться в ст. 12 КК України.
З огляду на вказані обставини, виходячи із загальних засад кримінального провадження, таких як верховенство права, законність, повага до людської гідності, керуючись принципами гуманності та справедливості, переслідуючи за мету виконання завдань кримінального провадження щодо охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів достатнім буде покарання у вигляді штрафу визначеного санкцією ч.1 ст.286 КК України. Беручи до уваги встановлені фактичні дані в судовому засіданні, часткове визнання вини та розкаяння обвинуваченої, поведінку після вчинення злочину, що значно знижує рівень суспільної небезпечності винної, суд обґрунтовує необхідне, обираючи міру покарання, застосувати штраф, наближений до мінімального розміру, передбаченого санкцією статті.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зазначає, що ОСОБА_11 раніше ні до кримінальної відповідальності, ні до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувалася, та приходить до висновку про недоцільність призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення вищезазначеного виду покарання для виховання обвинуваченої.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім цього, суд зазначає наступне, що відповідно до п.2 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від покарання, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Санкція ч.1 ст.286 КК України містить один із видів покарання як обмеження волі.
А тому, приймаючи до уваги, що з дня вчинення ОСОБА_11 злочину, тобто з 01.05.2017 минуло понад три роки, вона відповідно до ч.5 ст. 74 КК України має бути звільнена від покарання на підставі п.2 ч. 1 ст.49 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_11 , ПрАТ «УСК»»Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що автомобіль «Peugeot206», р.н. НОМЕР_1 , застрахований полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ№9383653 від 13.07.2017 року.
При вирішенні цивільного позову, суд зазначає наступне, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду України від 04.07.2018 року, який є обов`язковим для застосуванням судами України, в якому вказано наступне.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АЕ№9383653 від 13.07.2017 року страховиком одного відповідача з страховим лімітом 200 000 грн. на момент вчинення ДТП було Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну та здоров`ю третьої особи.
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.
Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом N 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 вчасно, у визначений законом строк, повідомила страховика про ДТП.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 поніс витрати на придбання ліків, проходження обстежень і маніпуляцій в різноманітних медичних установах на загальну суму 4 160 грн. 50 коп., а саме :
Набір для операцій - на суму 2 093 грн. (копія чеку від 12:25:38 год. 1.5.05.2017 року, виданий ФОП ОСОБА_25 ;
Набір металоконструкцій для остеосинтезу кісток кисті - 67 грн. (копія квитанції від 15:44:16 год. 18.05.2017 року);
Еспандер Power ball (Force) 1шт. - 225 грн. (копія чеку за 04.07.2017 року);
Мультизрізова комп`ютерна томографія - 700 грн. (копія чеку від 12:52:28 год. 02.02.2018 року);
МЗКТ кисті - 650 грн. (копія чеку від 08:22:44 год. 12.05.2017 року);
УЗД - 150 грн. (копія квитанції про сплату від 10.07.2017 року);
Ліки («Лідаза-Біофарма » - 28 грн. 95 коп. ( копія чеку від 20:11:08 год. 17.07.2017 року);
Ліки («Серрата» та «Лідаза-Біофарма») 106 грн. 75 коп. (копія чеку від 11.07.2017 року);
Медикаменти - 19, 80 грн. ( копія чеку );
Оброблена рентген плівка - 120 грн. ( копія чеку).
Крім того, через тимчасову втрату працездатності потерпілий не мав змогу заробляти кошти і відповідні втрати ( згідно даних лікарняних листків непрацездатності ) складають 4 304 грн. 94 коп.
Крім того, вартість відновлювального ремонту мотоцикла складає 16 000 грн. 00 коп. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому Некраха складає 24 465 грн. 44 коп., і підлягає стягненню з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" .
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 понесла витрати на придбання ліків, проходження обстежень і маніпуляцій в різноманітних медичних установах на загальну суму 10 624 грн. 87 коп., а саме :
Набір металоконструкцій для остеосинтезу ключиці - 5 850 грн. 91 коп. (квитанція від 14:48:28 год. 23.05.2017 року);
Оброблена рентген плівка - 50 грн. (копія чеку від 02.05.2018 року);
Придбання медикаментів - 732 грн. 18 коп. (копія чеку від 15:50 год.19.05.2018 року);
Оброблена рентген плівка - 100 грн. (копія чеку № 15 від 10.05.2018 року);
Оброблена рентген плівка - 65 грн. (копія чеку № 16 від 10.05.2018 року);
Оброблена рентген плівка - 60 грн. (копія чеку від 16.05.2018 року);
Оброблена рентген плівка - 60 грн. (копія чеку № 1832 від 24.05.2018 року);
Придбання медикаментів - 814 грн. 09 коп. (копія чеку від 12:25 год.22.05.2018 року);
Придбання медикаментів - 25 грн. 60 коп. ( копія чеку від 16:37 год.19.05.2018 року);
Придбання медикаментів по чекам на загальну суму 1096 грн. 81 коп. ( покриття витрат відділення) -(копії чеків на 1 арк.);
Придбання медикаментів по чекам на загальну суму 750 грн. 73 коп. (копії чеків на 1 арк.);
Придбання медикаментів по чекам на загальну суму 1 019 грн. 55 коп. - (копії чеків на 1 арк.);
Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_7 складає 10 624 грн. 87 коп., і підлягає стягненню з ПрАТ "УСК 'Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 28000 грн., суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
При вирішенні питання про часткове задоволення цивільного позову потерпілих в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мають право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їм в результаті протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_11 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в психологічних переживаннях, які перенесені під час дорожно - транспортної пригоди та в період лікуванні і реабілітаційних процедур; в порушенні звичного способу життя та соціальних зв`язків внаслідок отримання тілесних ушкоджень, переживань рідних і близьких.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілих або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілих про стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_11 підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що сума моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. на користь кожного потерпілого є співрозмірною, справедливою і розумною.
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України « Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.»
Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2018 року накладено арешт на автомобіль марки Peugeot 206, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 2006 року випуску, сірого кольору, з номером кузова НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , з забороною його відчуження та будь-яку зміну права власності до скасування арешту у встановленому законом порядку.
Оскільки ОСОБА_11 не є власником автомобіля, а власником є ОСОБА_26 , та за рахунок даного автомобіля не можуть бути відшкодовані цивільні позови, а тому арешт необхідно скасувати з метою недопущення права власності на розпорядження та користування майном.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Судові витрати покласти на обвинувачену, а саме: 1144 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи;
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-
У х в а л и в :
Визнати ОСОБА_11 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права керуванням транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання, на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду 24 465, 44 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 завдану моральну шкоду 15 000 грн.
Стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду 10 624,87 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду 15 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1144 грн.
Скасувати арешт на автомобіль марки Peugeot 206, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 2006 року випуску, сірого кольору, з номером кузова НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , накладений відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2018 року.
Речові докази:
Автомобіль «Пежо 206» р.н. НОМЕР_1 залишити в розпорядженні ОСОБА_11 ;
Мотоцикл Zongshen ZS 200 GS р.н. НОМЕР_2 залишити в розпорядженні ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1