Номер провадження 11-кп/816/264/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 2 грудня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка, Чернігівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком Корюківського районного суду Чернігівської області, від 8 грудня 2016 року, ОСОБА_7 засуджений за ст. ст. 185 ч. 3; 297 ч. 3; 70 ч. 1; 72 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 31 січня 2017 року, кінець строку відбування покарання 10 лютого 2020 року.

11 жовтня 2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 2 грудня 2019 року, засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання було відмовлено з мотивів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та не здатний до самокерованої суспільно безпечної поведінки після звільнення, а тому засуджений ОСОБА_7 на даний час не може бути умовно достроково звільнений від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати відносно нього умовно дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що під час відбуття покарання він вимог режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав, навчався у навчальному центрі при ДУ «Сумська виправна колонія», не працевлаштований, зареєстрований у бібліотеці та медичній частині.

Крім того ОСОБА_7 вказує, що він має ряд захворювань, що підтверджуються його медичною карткою та реєстраційною книгою відвідувань медичної частини.

Зазначає ОСОБА_7 і про те, що маючи заборгованість по відшкодуванню збитків на суму 26995 грн., до місця відбування ним покарання виконавчі листи на відшкодування збитків не надходили, а тому він не відшкодовує задані збитки.

Вказує ОСОБА_7 і на те, що згідно довідки Пенсійного фонду, на підставі постанови Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь держави ним було сплачено витрати на загальну суму 1118,56 грн. та на користь Корюківського ВП Менського ВП ГУНП у Чернігівській області у розмірі 438,90 грн.

Окрім цього, ОСОБА_7 наголошує і на тому, що він проходив програму диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження».

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про неможливість умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України, при вирішенні питання про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму перебування в установі виконання покарання, участі у самодіяльних організаціях виправно ? трудової установи, а також його наміри щодо його бажання брати участь у суспільно корисній праці.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення ? це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах умовно дострокового звільнення особи від відбування покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції було встановлено, що за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області, від 8 грудня 2016 року, ОСОБА_7 було засуджено за ст. 185 ч. 3, ст. 297 ч. 3, ст. 70, ст. 72 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.

Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Сумська виправна колонія», при цьому, початком строку відбування покарання ОСОБА_7 є 31 січня 2017 року, кінцем строку відбування покарання є 10 лютого 2020 року.

Судом також було встановлено, що 3 лютого та 5 серпня 2018 року адміністративною комісією установи було відмовлено в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України та заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, відповідно.

Ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми, від 30 серпня 2018 року та 27 березня 2019 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні його заяв про умовно дострокове звільнення.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до характеристики відносно засудженого ОСОБА_7 , від 28 листопада 2019 року, засуджений ОСОБА_7 до державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» прибув 23 березня 2017 року із державної установи «Сумський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, заохочень не мав, вимоги режиму тримання та розкладу денного порушував, мав одне стягнення. За час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та розкладу денного не порушує, стягнень не має. В установі не працевлаштований у зв`язку з власним небажанням. Не приймає участь у суспільно корисній праці та житті відділення, заохочень не має. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належний догляд. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно корисної діяльності ставиться посередньо. Не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі, не прагне до підвищення певного професійно технічного рівня, не займається самоосвітою, шляхом читання художньої та наукової літератури, не відвідує бібліотеки установи. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. У відношенні до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги від контролем. Спроб до втечі та схильності до суїцидальної поведінки з боку засудженого не було, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до самогубства. У відношенні до інших засуджених безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості.

Разом з цим, матеріали провадження не містять відомостей про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що на думку колегії суддів, свідчить про те, що застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , давали суду першої інстанції достатні підстави для висновку, що відбутий ОСОБА_7 термін призначеного відносно нього покарання не сприяв до повного його виправлення та досягненню мети запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав і для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 2 грудня 2019 року, про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання засудженого за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області, від 8 грудня 2016 року, до 3 років 10 днів позбавлення волі, ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4