Номер провадження: 11-сс/813/256/20
Номер справи місцевого суду: 522/110/20 1-кс/522/55/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004572 від 24.08.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 рокубуло відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004572 від 24.08.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло з 22:00 год. до 07:00 год., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, однак не доведенонаявність ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки ухвала слідчого судді є незаконною та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя безпідставно не встановив наявність ризиків, передбачених п.п.4,5 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що у підозрюваний не навчається та офіційно не працевлаштований.

Слідчий суддя неправильно встановив строк дії ухвали до 26.02.2019 року, так як не врахував, що 09.01.2020 року було зупинене кримінальне провадження, яке 30.01.2010 року було відновлено, тобто двох місячний строк у межах досудового розслідування закінчується 15.03.2020 року.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, а саме в тому, що 01.06.2019 приблизно о 03:12 год. співробітники Управління поліції охорони (УПО) в Одеській області поліцейський водій взводу № 2 батальйону № 1 старший сержант поліції ОСОБА_10 , на займані посаді з 03.03.2017 згідно наказу № 26 о/c від 01.03.2017 (спеціальний жетон 0028970) та поліцейський водій взводу № 2 батальйону № 1 старший сержант поліції ОСОБА_11 , на займані посаді з 01.03.2017 згідно наказу № 26 о/c від 01.03.2017 (спеціальний жетон 0028988), які були одягнуті у однострій поліцейського із спеціальними жетонами на видному місці, які заступили на добове чергування 31.05.2019 о 08:00 в складі наряду швидкого реагування «Сандал-16» батальйону №1 УПО в Одеській області на службовому автомобілі «VolkswagenPolo» н/з № НОМЕР_1 із встановленим маршрутом руху, та виконуючи, згідно посадової інструкції, свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку доставили до Приморського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, ОСОБА_12 , який в цей же день вчинив хуліганські дії стосовно ОСОБА_13 .
В цей же день, приблизно о 03:13 год. до приміщення Приморського ВП прибув ОСОБА_14 разом з невстановленим слідством молодим чоловіком (особа №1), які разом з ОСОБА_12 , умисно, групою осіб, стали вчиняти стосовно співробітників УПО в Одеській області поліцейського водія батальйону № 1 ОСОБА_10 та поліцейського водія батальйону № 1 ОСОБА_11 , які є представниками влади, та виконували обов`язки з охорони громадського порядку, хуліганські дії, які супроводжувались активним опором представникам влади ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , намагаючись тим самим надати ОСОБА_12 можливість покинути приміщення чергової частини Приморського ВП з метою завадитипритягненню його до відповідальності за вчинення правопорушення. З метою припинення протиправних дії вказаних осіб, співробітники УПО ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосували стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановленої особи №1 фізичну силу та припинили їх протиправні дії.
Приблизно, о 03:21 01.06.2019 до приміщення чергової частини Приморського ВП, де вже знаходилися потерпілий ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановлена особа №1, прибув ОСОБА_8 з метою завадити притягненню ОСОБА_12 до відповідальності за вчинене ним правопорушення.
В той же день, приблизно о 03:22 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та невстановлена особа №1, знаходячись в приміщені чергової частини Приморського ВП, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, діючи умисно, групою осіб, перебуваючи в громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, почали погрожувати потерпілому ОСОБА_13 фізичним насильством, примушуючи останнього відмовитися від свої показань стосовно того, що ОСОБА_12 наніс йому тілесні ушкодження. При цьому, ОСОБА_14 наніс потерпілому ОСОБА_13 декілька ударів в область голови та тулубу, а також разом з ОСОБА_8 погрожував фізичним насильством знайомому ОСОБА_13 ОСОБА_15 та намагався нанести йому удари, коли той намагався захистити потерпілого, а невстановлена особа №1 в цей час закрила двері в чергову частину, здійснюючи тим самим активний опір представникам влади ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом перешкоджання їм потрапити до чергової частини.
Застосувавши стосовно невстановленої особи №1 засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, співробітники УПО ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли до приміщення чергової частини, та ОСОБА_11 вивів з чергової частини невстановлену особу №1, а ОСОБА_10 почав виводити ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які в цей час усвідомлюючи, що він є представником влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, умисно, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з метою позбавити останнього можливості виконати службовий обов`язок з охорони громадського порядку, почали здійснювати активний опір представнику влади ОСОБА_10 шляхом хапання його за одяг, руки, тулуб, штовхання та обмежування його пересування.
Опинившись в коридорі чергової частини Приморського ВП ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та невстановлена особа №1 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дії групою осіб, пов`язаний з опором представнику влади, усвідомлюючи, що співробітники УПО ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є представником влади, які виконують обов`язки з охорони громадського порядку, умисно, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, бажаючи вивести ОСОБА_12 з приміщення Приморського ВП, з метою уникнення ним відповідальності за вчинення правопорушення, почали здійснювати активний опір представникам влади, шляхом застосування стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фізичного насилля, яке виражалось у нанесені їм ударів по рукам, ногам та тулубу, штовханні та обмежуванні їх пересування, захваті, утриманні та смиканні їх за одяг, руки та ноги.
В ході вчинення вищевказаних дії, ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та невстановлена особа №1, а також співробітники УПО ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які припиняли їх хуліганські дії, перемістилися на вулицю, де ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та невстановлена особа №1, продовжили здійснювати активний опір представникам влади, шляхом застосування стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фізичного насилля, яке виражалось у нанесені їм ударів по рукам, ногам та тулубу, штовханні та обмежуванні їх пересування, захваті, утриманні та смиканні їх за одяг, руки та ноги.
Бажаючи припинити хуліганські дії вказаних осіб, співробітники УПО ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосували стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_14 фізичну силу та засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, та подавивши їх опір доставили до чергової частини Приморського ВП.
Протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановленої особи №1, продовжувалися протягом тривалого часу, більше 15 хвилин, що потягло за собою тимчасове порушення нормальної діяльності установи - Приморського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області.
Крім того, в результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та невстановленої особи №1, потерпілому ОСОБА_10 та потерпілому ОСОБА_11 , під час виконання ними покладених на них службових обов`язків щодо забезпечення публічної безпеки та порядку були завдані численні побої та спричинені тілесні ушкодження.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме протоколом огляду місця події від 01.06.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 ; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколами огляду відеозаписів з камери зовнішнього та внутрішнього відео спостереження Приморського ВП, розташованого за адресою: м. Одеса, вул.Грецька, 42, та з відеореєстратора службового автомобіля УПО в Одеській області; висновком судово-медичної криміналістичної експертизи від 18.07.2019; висновком судово-медичної експертизи від 07.08.2019; висновком судово-медичної експертизи від 27.06.2019; висновком судово-медичної експертизи від 08.08.2019; протоколами допиту свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ; протоколами слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , та свідкам ОСОБА_19 , ОСОБА_21 ; протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_21 .
Учасниками кримінального провадження не оскаржується висновок слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, на думку апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, однак не зміг довести наявність ризиків, передбачених п.4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.3 ст.296, ч.2 ст.345КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строкомдо 5 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також з урахуванням того, що у кримінальному провадженні не усі свідки допитані, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

В зазначеній частині висновки слідчого судді в апеляційному порядку не оскаржені.

Висновок слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені п.п.4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки у клопотання та під час його розгляду не зазначено обставин з посиланням на конкретні докази, які б підтверджували наявність цих ризиків, під час апеляційного розгляду не спростований.

Посилання у клопотанні слідчого на те, що підозрюваний не навчається та офіційно не працевлаштований, не підтверджує наявність, ризиків того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При апеляційному розгляді прокурор не зазначив жодних обставин, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки твердження з цього питання ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим підозрюваному був обраний більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Крім того, слідчий суддя при застосуванні підозрюваному більш м`якого запобіжного врахував, що підозрюваний раніше не судимий, має місце реєстрації і постійне місце проживання, позитивно характеризується.
Вказані обставини доводять те, що у ОСОБА_8 наявні міцні соціальні зв`язки.

Враховуючи наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини зменшують ступінь існування встановлених ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що з часу застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підозрюваний належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та самостійно, на першу вимогу, з`являється в судові засідання.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні, та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний час доби.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце його перебування.

Посилання в апеляційній скарзі на встановлення в ухвалі слідчого судді строку дії ухвали до 26.02.2020 року, в межах строку досудового розслідування, без врахування часу призупинення досудового розслідування, не є підставою для скасування судового рішення, так як не позбавляє сторону обвинувачення звернутися з відповідним клопотанням у разі необхідності.

При таких обставинах, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004572 від 24.08.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло з 22:00 год. до 07:00 год., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 13.02.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3