Провадження № 11-сс/824/3679/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар ОСОБА_4 ,
за участю:
заявника ОСОБА_5 ,
представника заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Як вбачається з ухвали слідчого судді, до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої службової особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії.

03 липня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_5 задоволено частково та зобов`язано слідчого, іншу службову особу Державного бюро розслідувань, розглянути заяву про злочин ОСОБА_5 від 19 червня 2020 року, отриману ДБР 22 червня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, про наслідки розгляду якої повідомити заявника, в решті вимог за скаргою відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що вимога особи, яка подала скаргу, про зобов`язання слідчого Державного бюро розслідувань, внести відомості до ЄРДР за відповідною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для часткового задоволення скарги, зважаючи на наявність підстав для прийняття певного рішення уповноваженою особою ЦА ДБР відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року та прийняте нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви ОСОБА_5 від 19.06.2020 про злочин задовольнити повністю. Зобов`язати слідчого ДБР, який уповноважений вносити до ЄРДР заяви та повідомлення про кримінальне правопорушення, внести до ЄРДР відомості на підставі заяви про злочин ОСОБА_5 від 19.06.2020, та повідомити про це заявника, шляхом надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції за результатами розгляду скарги постановлено ухвалу, якою частково задоволено вказану скаргу, а саме замість зобов`язання слідчого ДБР, який уповноважений вносити до ЄРДР заяви та повідомлення про кримінальне правопорушення, внести до ЄРДР відомості на підстави заяви ОСОБА_5 від 19.06.2020, про злочин, яка отримана уповноваженою особою ДБР 22.06.2020, та повідомлення про це заявника, шляхом надання витягу з ЄРДР судом зобов`язано слідчого, іншу службову особу ДБР, розглянути заяву про злочин ОСОБА_5 та повідомити заявника про наслідки такого розгляду.

Однак на думку апелянта, таке часткове самовільно сформульоване задоволення вимог скарги жодним чином не поновлює вже порушені права заявника, не забезпечує особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, не сприяє виконанню вимог ч.1 ст.214 КПК України, якою закріплено прямий обов`язок слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Крім того заявником надано докази того, що він намагався отримати інформацію щодо розгляду його заяви, але Державне бюро розслідувань станом на дату розгляду справи в суді не надало до суду жодної інформації щодо внесення відповідних відомостей за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР.

Так, винесена слідчим суддею оскаржувана ухвала від 03 липня 2020 року жодним чином не забезпечує особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а призводить до чергових судових тяганин, є неефективною та не направлена на поновлення вже порушених прав заявника.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення представника заявника ОСОБА_8 , яка також підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. При цьому згідно з положеннями ст.24, ч.3 ст.392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано §2 Глави 26 КПК України.

Приписами ст.309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Як вбачається з матеріалів провадження, заявником оскаржується ухвала слідчого судді про часткове задоволення скарги ОСОБА_5 із зобов`язанням слідчого, іншої службової особи Державного бюро розслідувань, розглянути заяву про злочин ОСОБА_5 від 19 червня 2020 року, отриману ДБР 22 червня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, про наслідки розгляду якої повідомити заявника, в решті вимог за скаргою відмовлено. При цьому, згідно ст.309 КПК України зазначена ухвала оскарженню не підлягає.

Так, відповідно до ч.3 ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді (окрім тих, перелік яких наданий у ч.1 і ч.2 ст.309 КПК України) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді. Колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом Рішення Конституційного Суджу України № 5-р/2020 від 17.03.2020 положення ч.3 ст. 309 КПК України відповідають Конституції України (є конституційними).

Колегія суддів вважає, що до правовідносин, які виникли у зв`язку із оскарженням ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року не можливо застосувати Рішення Конституційного Суду України від 17.06.2019 №4-р(ІІ)/2020 яким були визнані неконституційними положення ч.3 ст.307 КПК України в частині заборони оскарження ухвали слідчого за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, із ухвали слідчого судді вбачається те, що скарга на бездіяльність слідчого була частково задоволена, а суть апеляційної скарги стосувалася лише порядку усунення встановленої слідчим суддею бездіяльності. У даному порядку колегія суддів вважає за необхідне керуватися положеннями ч.3 ст.309 КПК України яка не допускає оскарження таких ухвал у апеляційному порядку.

Наведене дає підстави стверджувати те, що апеляційна скарга була подана на рішення, яке не підлягає оскарженню у апеляційному порядку, що унеможливлює розгляд даної скарги судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, провадження за вказаною апеляційною скаргою відповідно до вимог ч.4 ст. 399 КПК України необхідно закрити, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року, якою скаргу ОСОБА_5 задоволено частково та зобов`язано слідчого, іншу службову особу Державного бюро розслідувань, розглянути заяву про злочин ОСОБА_5 від 19 червня 2020 року, отриману ДБР 22 червня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, про наслідки розгляду якої повідомити заявника, в решті вимог за скаргою відмовлено закрити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців в касаційному порядку.

Судді ________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3