17.02.2020
Справа № 642/8388/19
Провадження № 1-кп/642/157/20
У Х В А Л А

13 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального

провадження: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002572 від 21.10.2019 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході судового засідання 13.02.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив письмовий відвід прокурору ОСОБА_3 . Відвід мотивований тими обставинами, що Істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, вважаються дії для реалізації прокурором своїх повноважень, не передбачених КПК України. У постанові ВС від 19 квітня 2018 р. (справа№754/7062/15) зазначено, що постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК України в кримінальному процесі є обов`язковою.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту, йде посилання на постанову про призначення групи прокурорів від 21.10.2020 р. Однак, в тому ж реєстрі відсутнє посилання на повідомлення ст. слідчого ОСОБА_8 керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, та інші відомості передбачені ч.6 ст.214 КПК. Постанова про призначення групи прокурорів за підписом керівника прокуратури ОСОБА_9 від 21.10.2019 р., не є доказом повноважень прокурора, а лише відображає відомості про певні факти. Таким чином він вважає, що прокурор ОСОБА_3 , протягом усього часу діє в судових процесах по даній справі без факту підтвердження належних повноважень, тоді як відповідно до ст.36 КПК України прокурор має здійснювати свої повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні за визначенням керівника відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. Тобто, після того як слідчий у письмовій формі повідомить керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_7 , а також обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали подану заву про відвід прокурора.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви про його відвід заперечував, зазначивши , що доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та сторони захисту про відсутність у нього повноважень прокурора в даному кримінальному провадженні є надуманими і підстав для задоволення відводу немає.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов таких висновків.
Право на подання заяви про відвід є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, кожен громадянин має право не на будь-який, а на справедливий судовий розгляд і не будь-яким, а безстороннім судом.
Згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Положення щодо незмінюваності прокурора у кримінальному провадженні закріплені у ч. 2 ст. 37 КПК України, відповідно до якої прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Це означає, що одна і та ж посадова особа органів прокуратури здійснює всі передбачені законом повноваження прокурора у кримінальному провадженні, починаючи з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, який є його початком, далі здійснюючи нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування, повідомляючи особі про підозру, затверджуючи обвинувальний акт і підтримуючи в його межах державне обвинувачення, закінчуючи завершенням судового провадження.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.
Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.
Керівник регіональної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної регіональної прокуратури та керівниками місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.
Керівник місцевої прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання його першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної місцевої прокуратури.
Перші заступники та заступники керівників органів прокуратури відповідно до розподілу обов`язків мають право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання підлеглими прокурорами відповідного органу прокуратури.
Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.
Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор України має право давати вказівки будь-якому прокурору.
Прокурором вищого рівня є:
1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури- керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;
2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів регіональної прокуратури - керівник регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого в самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що перший заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , відповідно до вищевказаних норм КПК України, закону України «Про прокуратуру» був наділений повноваженнями у конкретному кримінальному провадженні визначати групу прокурорів із включенням до її складу прокурорів місцевої прокуратури, та відділу цієї прокуратури оскільки він, на переконання суду, у процесуальному розумінні повноважень прокурора, є для вказаних прокурорів, прокурором вищого рівня.
Як вірогідно встановлено судом 21.10.2019 року старшим слідчим СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення .
В той же день перший заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , виніс постанову про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні. Старшим групи був призначений прокурор ОСОБА_3 .
Перелік підстав, за наявності яких прокурор безумовно підлягає відводу, визначений ст. 77 КПК України, зокрема вказано на умови: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Положеннями ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Прокурор Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 є належним прокурором у вказаному кримінальному проваджені, оскільки його включення до складу групи прокурорів здійснено при повному дотриманні вимог КПК України, Закону України «Про прокуратуру».
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, що передбачені вищевказаними нормами КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80-81, 371-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002572 від 21.10.2019 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1