У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000002

за апеляційною скаргою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

представник третьої особи ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000002 від 16.01.2020 р. за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, про арешт майна задоволено частково.

Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, зміну дорожнього покриття, інших робіт або дій направлених на пошкодження, псування, знищення, перетворення ділянки дороги із бетонного покриття, без заборони користуванням дорогою, яка перебуває у службовій діяльності військової частини НОМЕР_1 щодо охорони території, щодо дороги загальною протяжністю 8 050 м (згідно актів виконаних робіт КБ-2в, КБ-3 станом на 31.12.2019 р.), яка виконана із бетонного покриття (бетонних плит), що знаходиться на території охоронного периметру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею допущено неповноту розгляду клопотання. Висновки слідчого судді є невірними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також, слідчим суддею порушено норми процесуального права.

Посилається на те, що під час проведення огляду військової частини НОМЕР_1 була вилучена додаткова угода № 1 до договору № 70/19 від 20.09.2019 р., яка вказує на продовження дії договору щодо реконструкції дороги (№ 70/19 від 20.09.2019 р.) до 31.05.2020 р., а щодо проведення розрахунків до їх повного завершення.

Звертає увагу на те, що для складання актів форми КБ-2в, КБ-3 застосовується спеціалізоване програмне забезпечення «АВК-5», яке у військовій частині відсутнє.

Стверджує, що прокурором не доведено наявності ризиків у випадку не накладення арешту на дорогу. Також, у випадку накладення арешту на дорогу її подальша реконструкції буде неможливою, що потягне за собою негативні наслідки.

Встановлені слідчим суддею обставини.

25.02.2020 р. прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000002 (за ч.3 ст. 410 КК України), звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просив накласти арешт на дорогу загальною протяжністю 8 050 м (згідно актів виконаних робіт КБ-2в, КБ-3 станом на 31.12.2019), яка виконана із бетонного покриття (бетонних плит) та знаходиться на території охоронного периметру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Прокурор просив заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, зміну дорожнього покриття, інших робіт або дій направлених на пошкодження, псування, знищення, перетворення вказаної ділянки дороги із бетонного покриття, без заборони користуванням вказаною дорогою у службовій діяльності військової частини НОМЕР_1 щодо охорони території.

Клопотання обґрунтоване тим, що зазначена дорога може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є необхідність її збереження, запобігання її знищенню, зміні, псування чи спотворення іншим шляхом.

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про заборону будь-яким особам вчиняти дії, направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, зміну дорожнього покриття, інших робіт або дій направлених на пошкодження, псування, знищення, перетворення ділянки дороги із бетонного покриття, без заборони користування, щодо дороги, яка перебуває у службовій діяльності військової частини НОМЕР_1 , протяжністю 8 050 м, та знаходиться на території охоронного периметру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вивчивши надані судом матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ТУ ДБР, розташоване у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 16.01.2020 р. за ч. 3 ст. 410 КК України за фактом викрадення військового майна військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем за попередньою змовою групою осіб при проведенні реконструкції (та інших робіт) дороги, розташованої на території військової частини НОМЕР_1 .

До слідчого судді подано клопотання прокурора Військової прокуратури Кіровоградського гарнізону південного регіону України про арешт дороги протяжністю 8 050 м, що знаходиться на території охоронного периметру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя дійшов вірного висновку про заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії направлені на подальше будівництво, реконструкцію, розпорядження, користування або псування, зміну дорожнього покриття, інших робіт або дій направлених на пошкодження, псування, знищення, перетворення ділянки дороги із бетонного покриття, без заборони користування, щодо дороги, яка перебуває у службовій діяльності військової частини НОМЕР_1 , протяжністю 8 050 м, що знаходиться на території охоронного периметру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ці висновки відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення огляду дороги із бетонних плит військової частини НОМЕР_1 , яку відповідно до укладеного договору № 70/19 від 20.09.2019 р. по об`єкту «Реконструкція дороги охоронного периметру», були встановлені чисельні порушення під час виконання реконструкції вказаної дороги.

Зокрема, під час огляду території бетонної дороги із плит виявлено, що при проектуванні не було дотримано вимоги дороги 4 технічної категорії (ДБН В.2.3-4:2015 зміна № 1), в проекті не вказано, яким чином повинно бути здійснено будівництво даної бетонної дороги із плит та що в кінцевому будівництві повинно бути. Окрім того, спеціалістом ОСОБА_8 під час огляду бетонної дороги загальною довжиною 8 050 м зафіксовані порушенні при стикуванні плит, укладці плит на відповідну сумнівне нашарування із відповідних ґрунтово-щебеневих сумішей, виявлені порушення улаштування обочини дороги, виявлено також руйнування бетонного покриття у вигляді отворів та тріщин, наявні грубі порушення при укладці даних бетонних плит, які повинні бути встановлені під окремим кутом. Дана категорія дороги повинна бути шириною не менше 6 м, однак при вимірюванні ширини дороги було встановлено та зафіксовано ширину бетонної дороги не більше 3 м 90 см.

Як зазначено у клопотанні слідчого, службовими особами військової частини НОМЕР_1 були надані документи, з яких слідує, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , діючи спільно із ПП «Сфера-Пласт», а також із ТОВ «Сервіс-Центр-Плюс» та ФОП ОСОБА_9 вчиняють дії, направлені на приховування своєї злочинної діяльності, а саме останніми складено Акти огляду по об`єкту «Реконструкція дороги охоронного периметру», в яких останніми зазначається про фактичне не завершення реконструкції вищезазначеного об`єкту, тобто будівництво дороги охоронного периметру ще триває.

Разом із тим, в матеріалах кримінального провадження маються документи, відповідно до яких командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та службові особи ПП «Сфера Пласт», ТОВ «Сервіс-Центр-Плюс» та ФОП ОСОБА_9 внесли до актів форми КБ-2в, КБ-3 приймання виконаних будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція дороги охоронного периметру», тобто тим самим підтвердили, що реконструкція вказаної дороги закінчена та відповідно дані підписані документи стали приводом для перерахування грошових коштів на банківський рахунок ПП «Сфера-Пласт».

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 410 КК України.

Суд вважає, що існує ризик того, що зазначена дорога може бути знищена, змінена, зіпсована або спотворена з метою приховування слідів злочину.

Посилання апелянта на наявність додаткової угоди до договору № 70/19 від 20.09.2019 р. та відсутність спеціалізованого програмного забезпечення у військової частини не є підставою вважати, що до ЄРДР було безпідставно внесено відомості про злочин, передбачений ч.3 ст. 410 КК України.

Суд вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та діяльність військової частини і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту.

Враховуючи викладене, прийняте слідчим суддею рішення є належним чином мотивованим та, на думку суду, є вірним, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 ч. 3, 422, 423, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3