Справа № 443/88/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/371/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Жидачівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21:00 год. до 07:00 год., в межах строків досудового розслідування до 16 червня 2020 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 і покладено відповідні обов`язки.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_6

ОСОБА_7 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 15 січня 2020 року), а саме у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб, спрямованому на заволодіння майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що доводи суду не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжною заходу у виді тримання під вартою.

На думку апелянта, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Миколаївського районного сулу Львівської області від 15 квітня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 160 560 грн. із покладенням обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені вимоги закону при розгляді клопотання слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Окрему оцінку слідчим суддею отримали обставини, які на даний час свідчать про відсутність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, особа підозрюваного, який позитивно характеризується, добровільно відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_11 . Отже, зазначенні в апеляційній скарзі прокурора дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 були враховані слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування відносно останнього запобіжного заходу.

Що стосується тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , то хоч така і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки прокурор в судовому засіданні не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в його задоволенні.

Також, на переконання колегії суддів, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки такі не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що мета застосування заходу забезпечення кримінального провадження буде досягнута застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною підозрюваному залишати житло в певний період доби, відповідно до вимог ч.1 ст. 181 КПК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, аухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4