Справа № 473/938/20
Номер провадження 1-в/473/101/2020

УХВАЛА
Іменем України
"26" березня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Сухий Єланець Новоодеського району Миколаївської області, до засудження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 21 жовтня 2010 року Мінським міським судом за п.6, п.12 ч.2 ст.139 КК Республіки Білорусь до 20 років позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання у виправній колонії в умовах посиленого режиму, ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2018 року вирок приведений у відповідність до законодавства України та вважається засудженим за п.4, п.6 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано устрок відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 05 липня 2010 року по 20 жовтня 2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_4

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Вироком Мінського міського суду від 21 жовтня 2010 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого за п.6, п.12 ч.2 ст.139 КК Республіки Білорусь до 20 років позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання у виправній колонії в умовах посиленого режиму. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2018 року даний вирок відносно ОСОБА_3 приведений у відповідність до законодавства України та він вважається засудженим за п.4, п.6 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, та який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72».

Початок строку: 21 жовтня 2010 року. Кінець строку: 21 березня 2025 року.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість засудженому заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а тверда позиція засудженого стати на шлях виправлення. Заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі твердо став на шлях виправлення. Оцінка ступеню твердого ставання на шлях виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67 та 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування пільги, передбаченої ст.82 КК України.

Як слідує з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09 липня 2010 року. Під час тримання у ІV Тюрьма №8 міста Жодино у Міньскій області Республіки Білорусь вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 19 липня 2010 року відбував покарання у СІЗО №1 міста Мінськ Республіки Білорусь. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень га заохочень не мав.

З 21 липня 2010 року відбував покарання у ОССП села Новинки Республіки Білорусь За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 18 серпня 2010 року відбував покарання у СІЗО №1 міста Мінськ Республіки Білорусь. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень га заохочень не мав.

З 30 вересня 2010 року відбував покарання у СІЗО ІК №1 міста Мінськ Республіки Білорусь. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не маь.

З 06 січня 2011 року відбував покарання у міста Могильов ІК №15 Могильовської області Республіки Білорусь. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Мав 8 заохочень стягнень не мав.

З 27 грудня 2017 року відбував покарання у місті Новополоцьк ІК №1 у Вітебській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 16 серпня 2018 року відбував покарання у СІЗО №3 міста Гомель Республіки Білорусь. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 01 листопада 2018 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання має 04 заохочення та 01 стягнення.

Загалом за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 має 12 заохочень та 01 стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Під контролем адміністрації дотриму`ється норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядку дня установи.
Загалом за характером спокійний та врівноважений, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи.
Має адекватну самооцінку. Під час проведення індивідуальних бесід - відвертий, на зауваження не завжди реагує спокійно,та вчасно.

Залучався до робіт по благоустрою прилеглої території за що і заохочувався.

У програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайніш зовнішній вигляд, допускає випадки не своєчасного гоління .

Позову за виконавчими листами та за аліментами за особовою справою не має. Зв`язок з рідними відсутній.

У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється. Усвідомив тяжкість та суспільну небезпеку скоєного злочину. Повністю визнає себе винним у скоєному злочині.
Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_3 в період відбування покарання загалом має 12 /дванадцять/ заохочень, та піддавався стягненню за порушення форми одягу 22 січня 2020 року, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування ним покарання не свідчать про те, що він твердо став на шлях виправлення. Заохочення самі по собі не доводять виправлення засудженого і не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_3 в сенсі положень частини 3 статті 82 КК України став на шлях виправлення, оскільки ОСОБА_3 має діюче стягнення.

За наведених обставин, оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_3 не доводять того, що засуджений твердо став на шлях виправлення, то його клопотання про заміну невідбутої частини покарання, яка станом на 26 березня 2020 року становить 04 /чотири/ роки 11 /одинадцять/ місяців 26 /двадцять шість/ днів, більш м`яким в порядку статті 82 КК України не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено 21 жовтня 2010 року Мінським міським судом за п.6, п.12 ч.2 ст.139 КК Республіки Білорусь до 20 років позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання у виправній колонії в умовах посиленого режиму, ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2018 року вирок приведений у відповідність до законодавства України та вважається засудженим за п.4, п.6 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 05 липня 2010 року по 20 жовтня 2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України, відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той самий строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1