Номер провадження: 11-кп/813/576/20
Номер справи місцевого суду: 946/6955/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 та представника Мелитопольської ВК №144 ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції під час трансляції з приміщення Мелитопольської ВК №144 Запорізької області (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 02.10.2019 року про залишення без розгляду її клопотання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції було залишено без розгляду клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що вироком Кілійського райсуду Одеської області від 28.12.2017 р. строк попереднього ув`язнення засудженої зарахований у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тому, висловлюючи прохання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за іншим законом, засуджена, фактично, ставить питання про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність судом, що ухвалив стосовно неї вирок, проте вирішення такого питання віднесено до компетенції апеляційного суду.

Виходячи з такої правової позиції, суд першої інстанції роз`яснив засудженій, що вона має право оскаржити вищезазначений вирок Кілійського райсуду Одеської області від 28.12.2017 р. в апеляційному чи касаційному порядку.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджена ОСОБА_7 зазначила, що, оскільки суд першої інстанції роз`яснив їй право звернення до апеляційного суду, вона просить застосувати відносно неї дію ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», відповідно до положень якої скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст. 1-3 зазначеного Закону з огляду на те, що вона на теперішній час вона відбула більше половини призначеного їй покарання та має на утриманні 5 неповнолітніх дітей.
Посилаючись на викладене, засуджена ОСОБА_7 просить звільнити її та застосувати відносно нею дію Закону України «Про амністію в 2016 році».
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженоїОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, представника колонії, який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною 1 ст. 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_7 20.09.2019 р. звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про застосування відносно неї дії ч. 5 ст. 72 КК України в ред. Закону України №838-VIII та зарахування їй у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с. 1-2).

При цьому, положення п. 1 ч. 2 зазначеної ст. 539 КПК України передбачають, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.п. 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Отже, враховуючи викладені положення кримінального процесуального закону, засуджена ОСОБА_7 має право на звернення з клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого вона відбуває покарання.

З матеріалів справи випливає, що засуджена відбуває покарання у ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань №144», а в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» вона знаходиться тимчасово, згідно ухвали Кілійського райсуду Одеської області від 10.01.2019 р. для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с. 10).

Натомість, суд першої інстанції, залишаючи клопотання засудженої без розгляду, постановив рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону із наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Положеннями зазначеного розділу VIII «Виконання судових рішень» та ст.ст. 318-380 КПК України не передбачено можливості залишення клопотання засуджених осіб про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення без розгляду, що свідчить про те, що суд першої інстанції в даному випадку, приймаючи таке рішення відносно клопотання засудженої ОСОБА_7 , вийшовши за межі наданих йому законом повноважень та постановив рішення, яке не передбачено вимогами кримінального процесуального закону України.

Окрім того, в даному випадку, враховуючи те, що засуджена ОСОБА_7 звернулась не до місцевого суду за місцем відбування покарання, суд першої інстанції прийняв до розгляду клопотання, яке йому не підсудне, а, відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відтак, із аналізу вищевикладених положень закону в їх сукупності можна дійти висновку про те, що, суд, отримавши клопотання засудженої, яке не підлягає розгляду в даному суді повинен був повернути таке клопотання останній та роз`яснити їй право повторного звернення із відповідним клопотанням до суду за місцем відбування покарання.

Пункт 4 ч. 1 ст. 407 КПК України встановлює, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушення вимог кримінального процесуального закону є, відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженої підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нової ухвали з мотивів, наведених вище.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити засудженій ОСОБА_7 , що вирішення питання щодо застосування відносно особи амністії не відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції та остання має право, відповідно до вищевикладених положень ст. 537, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, звернутись із відповідним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2019 року про залишення без розгляду клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення по вироку Кілійського райсуду Одеської області від 28.12.2017 р. повернути останній.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою у той же строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4