Справа №639/552/19
Провадження №1-кп/639/109/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002015 від 29.10.2018 року, №0000054 від 11.01.2019 року, об`єднані в одне провадження, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпіла ОСОБА_10 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_11 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисники адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и в:
29.10.2018 року приблизно о 04 годині ночі, ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 , знаходились в районі терміналу автостанції метро «Холодна Гора», розташованого по пров. Розторгуївському м. Харкова, де побачили раніше їм не знайому ОСОБА_10 , яка тримала в одній руці мобільний телефон, а в іншій жіночу та спортивну сумки.

Саме в той час ОСОБА_3 вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 щодо вчинення розбійного нападу, поєднаного із застосування насильства, небезпечного для здоров`я ОСОБА_10 , з метою заволодіння належними їй мобільним телефоном, спортивною та жіночою сумками з їх вмістом.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 спочатку підійшли ззаду до нічого не підозрюючої ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи темний час доби, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, діючи узгоджено із ОСОБА_3 , з метою подавлення волі останньої до можливого супротиву, застосовуючи фізичну силу, наніс один удар ребром долоні правої руки в ділянку потилиці ОСОБА_10 . Від отриманого удару потерпіла впала на землю, вдарившись при цьому обличчям об асфальт.

Надалі ОСОБА_3 , упевнившись у тому, що ОСОБА_10 неспроможна чинити будь-який опір, схватив потерпілу, яка перебувала в положенні лежачи на землі, однією рукою, а іншою закривав їй рот, щоб вона не кричала, а потім, діючи узгоджено з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном «Samsung J105 Mini», вартістю 845 грн. 87 коп. При цьому ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів іншим майном та грошовими коштами ОСОБА_10 , яка продовжувала перебувати в положенні лежачи на землі і не могла чинити будь-якого опору нападникам, забравши її спортивну та жіночу сумки, вартість яких в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе. Вміст жіночої сумки складали: жіноча парасолька, вартістю 447 грн. 04 коп., грошові кошти в сумі 640 грн. та один флакон парфумів, вартість яких в ході досудового розслідування встановити також не виявилось за можливе.
Відразу ж після цього ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , звернувши на свою користь зазначене майно та грошові кошти потерпілої, з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим в подальшому на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 , діючи узгоджено з ОСОБА_4 , спричинили потерпілій ОСОБА_10 закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку із синцем в області лобу, спинки носу та верхньої губи, множинні садна обличчя, травматичну екстракцію коронкової частини 1-го та 2-го зубів верхньої щелепи справа, рубці на тильній поверхні лівої кисті у ділянці проекції 3, 4 та 5 п`ястково-фалангових суглобів, а також закриту щелепно-лицьову травму у вигляді поперечного перелому спинки носу з наявністю саден, гематом (синців) в ділянці носу та верхньої губи, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи №12-14/937-А/18 від 06.12.2018 та №09-81/2019 від 28.01.2019.
Крім того, в результаті протиправного діяння ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , завдали потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2332 гривні 91 коп., з яких 640 грн. грошові кошти, а 1692 грн. 91 коп. становить загальна вартість викраденого майна, що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи № 251/19 від 22.01.2019.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, не визнає кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки вважає, що у вчиненому діянні є ознаки грабежу, тобто відкритого викрадення майна, належного потерпілій. Також зазначає, що в момент вчинення кримінального правопорушення вони із ОСОБА_3 не перебували в стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено в обвинувальному акті.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що цього дня приблизно о 04 годині він разом із ОСОБА_3 зустрілись та переходили дорогу по вул. Полтавський шлях, йшли в напрямку автобусного терміналу. В цей момент побачили жінку, яка вийшла з обмінного пункту, вона пройшла та зупинилась між зупинками на терміналі. Вони підійшли до кіоску «Кулиничі», де придбали каву та перекурили. Жінка стояла на території терміналу на тротуарі, на краю бордюру, обличчям була повернута в сторону вул. Полтавський шлях. В руках у неї були дві сумки та мобільний телефон. Вони із ОСОБА_3 домовились вихватити сумки у цієї жінки та втекти з місця події. Щодо застосування насильства до потерпілої чи висловлювання погроз застосування насильства, між ними ніякої домовленості не було. Після цього ОСОБА_4 підійшов ззаду до цієї жінки та штовхнув її однією рукою в спину. Чи впала жінка від цього поштовху, він не бачив. Далі він схопив одну із сумок та побіг через вулицю Полтавський шлях на протилежну сторону в напрямку супермаркету «РОСТ». Що в цей час робив ОСОБА_3 він не бачив. Всі ці події відбувались не більше 10-15 секунд. Неподалік від супермаркету «РОСТ», на території незавершеного будівництва, він разом із ОСОБА_3 переглянули вміст двох сумок, належних потерпілій. Звідки на цьому місці з`явилась друга сумка потерпілої, пояснити не може. При цьому стверджує, що він з місця злочину забрав лише одну сумку потерпілої. Також він бачив у ОСОБА_3 в руках мобільний телефон білого кольору, який ймовірно належав потерпілій. У викрадених речах вони знайшли парасольку, гаманець та інші речі. В гаманці були грошові кошти, які ОСОБА_4 забрав собі, а ОСОБА_3 забрав собі мобільний телефон потерпілої. Стверджує, що під час вчинення злочину вони із ОСОБА_3 були абсолютно тверезими, алкогольні напої перед цим не вживали.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав частково, оспорює фактичні обставини та правильність кваліфікації злочину за ч. 2 ст. 187 КК України, а також зазначає, що будь-якої попередньої змови із ОСОБА_4 на вчинення цього злочину між ними не було.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що в цей день приблизно о 03 годині він вийшов із квартири та пішов в сторону станції метро «Холодна Гора», щоб зустріти свою співмешканку, яка поверталась в нічний час із роботи. Потім вона зателефонувала йому та повідомила, що чекати її не треба, оскільки водій таксі підвезе її прямо до будинку. Далі, неподалік від торгівельного центру «Компас», він зустрів свого знайомого ОСОБА_4 . Потім вони вдвох перешли вул. Полтавський шлях на іншу сторону до автобусного терміналу. Вони знаходились поблизу кіоску «Кулиничі», де ОСОБА_4 взяв собі каву. Неподалік від стоянки таксистів на тротуарі стояла жінка, яка в одній руці тримала сумки, в іншій руці - мобільний телефон. ОСОБА_3 знаходився від вказаної жінки на відстані 6-8 метрів. Потім вони вирішили піти додому, ОСОБА_4 пішов першим, ОСОБА_3 пішов слідом за ним. Коли він ще не дійшов до цієї жінки, то зупинився від неї на відстані 3 метрів та запитав у жінки, котра година. Що відбулось далі він не зрозумів та вже побачив, що жінка лежить на асфальті. В цей час він побачив, що ОСОБА_4 втікає на іншу сторону вулиці. Будь-якого насильства до потерпілої він не застосовував та не закривав їй рот рукою. Він злякався та побіг слідом за ОСОБА_4 . Коли він втікав з цього місця, то побачив на асфальті мобільний телефон білого кольору. ОСОБА_3 схватив цей мобільний телефон, оскільки вважав, що це його мобільний телефон випав на асфальт. Інші речі потерпілої, в тому числі належну їй сумку, він не забирав. Неподалік від незавершеного будівництва він наздогнав ОСОБА_4 та вони зупинились. Він перебував в стані шоку, більше з ОСОБА_4 вони нічого не обговорювали та вміст сумок разом не оглядали. Після цього він пішов додому. Лише вдома він зрозумів, що цей мобільний телефон не належить йому. Вказаний мобільний телефон він здав до ломбарду через декілька тижнів. Разом із ОСОБА_4 у них не було змови на вчинення будь-якого злочину відносно потерпілої.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, їх винність підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 надала показання, що 29.10.2018 року вона поверталась із Росії, із м. Краснодара, де проживає її брат. Приблизно о 04 годині на автомобілі приїхала до м. Харкова, водій висадив її на Холодній горі поблизу супермаркету «РОСТ». Через пішохідний перехід вона перейшла на іншу сторону вулиці, оскільки їй треба було обміняти гроші. Вона пішла в пункт обміну валют, який розташований на терміналі неподалік від входу до станції метро «Холодна гора», де обміняла 2000 російський рублів на 684 гривні. Потім вона зателефонувала в службу таксі, щоб викликати таксі, однак у цей час в неї розрядився мобільний телефон. Коли вона стояла на території автобусного терміналу на тротуарі, неподалік, на відстані 7-8 метрів від неї, вона побачила дві чоловічі фігури. Вони стояли та не спілкувались між собою. Один із чоловіків стояв до неї обличчям, пізніше вона впізнавала його як ОСОБА_3 . Інший чоловік був одягнутий в темну одежу та в нього був накинутий капюшон на голову. Пізніше вона впізнавала цього чоловіка як ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_4 сказав: «Ну что, пойдём в метро?», пройшов повз неї та зайшов їй за спину. В цей час ОСОБА_3 підійшов до неї спереду та запитав: «Который час?», вона відповіла: «Четверта година». В цей момент вона тримала дві сумки в лівій руці, в правій руці був мобільний телефон. Після цього ОСОБА_10 відчула сильний удар в потилицю, від якого вона втратила свідомість, впала вперед та ударилась обличчям об асфальт. Декілька хвилин вона знаходилась без свідомості. Прийшла до тями від того, що відчула як у неї з рук намагаються вирвати сумки. Від удару об асфальт у неї було розбите обличчя, був зламаний ніс та вибиті два зуби, все обличчя було в крові. Коли вона запитала: «Що ви робите?», ОСОБА_3 почав утримувати її за голову та закривав їй рот рукою, щоб вона не могла кричати. Він сказав їй, щоб вона мовчала. В цей час ОСОБА_4 знаходився поруч із нею та намагався вирвати у неї з рук сумки. Потім нападники вихопили дві сумки з належними їй речами, побігли вдвох з терміналу через вулицю Полтавський шлях та з місця злочину зникли. В належних їй сумках знаходились наступні речі: паспорт, грошові кошти приблизно 700 гривень, шарф, косметичка, парфуми «Nina Ricci», парасолька « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також вечірня сукня.
З показань потерпілої ОСОБА_10 , через деякий час до неї підійшли перехожі, щоб надати їй допомогу. Вони зателефонували до поліції та викликали швидку медичну допомогу. По прибуттю на місце працівників поліції її опитали, після чого приблизно о 04 год. 15 хв. з місця події її госпіталізували до Харківської міської клінічної лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги. З 29.10.2018 по 06.11.2018 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», з 07.11.2018 по 12.12.2018 знаходилась на амбулаторному лікуванні у Вовчанській центральній районній лікарні.
Потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що на стадії досудового розслідування за її участю проводився слідчий експеримент, під час якого вона надавала детальні показання щодо обставин вчинення злочину.
З показань потерпілої ОСОБА_10 встановлено, що 05.12.2018 року за її участю проводилось впізнання осіб та вона впізнала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як тих осіб, які вчинили стосовно неї розбійний напад. Впізнала вказаних осіб за рисами обличчя, по зросту та статурі.
Потерпіла ОСОБА_10 зазначає, що вказані особи діяли спільно та узгоджено, розподіливши між собою ролі, вони вчинили спільні дії щодо нападу на неї, разом заволоділи належним їй майном, після чого разом втекли з місця події, а тому вона вважає, що вони діяли за попередньої змовою групою осіб.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала показання, що 29.10.2018 в нічний час вона йшла в магазин «АТБ», який розташований за адресою: м. Харків, пров. Расторгуївський, 2. Коли вона виходила з підземного переходу станції метро «Холодна гора», то побачила жінку, яка плакала, це була потерпіла ОСОБА_10 . У цієї жінки все обличчя було в крові. Будь-яких речей у цієї жінки з собою не було. Зі слів потерпілої ОСОБА_10 їй стало відомо, що перед цим на неї напали, пограбували та забрали сумки, в яких знаходились належні їй документи, речі та гроші. За проханням потерпілої ОСОБА_14 викликала поліцію та швидку медичну допомогу.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив, що на стадії досудового розслідування він був присутнім під час проведення слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Слідчі експерименти проводились окремо з кожним із підозрюваних. При проведенні слідчих експериментів також був присутній інший понятий. Під час слідчих експериментів вони виїжджали на місце події в район автобусного терміналу, розташованого неподалік від виходу зі станції метро «Холодна гора». На вказаному місці підозрювані під відеозапис розповідали про обставини вчинення злочину щодо якоїсь жінки, а саме: вони штовхнули якусь жінку та забрали належні їй речі. Підозрювані надавали показання добровільно, будь-якого незаконного впливу чи примусу до підозрюваних зі сторони працівників поліції не було. Після проведення слідчої дії слідчий склав протокол слідчого експерименту, який всі учасники підписали без зауважень чи заперечень.
Під час судового розгляду визнано неможливими проведення допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку зі смертю зазначеного свідка, про що наявний актовий запис про смерть №5966 від 19.04.2019 року (судова справа т. 2 а.с. 45).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надала показання, що вона з 2008 року проживала цивільним шлюбом з ОСОБА_4 , на їх утриманні знаходиться спільна неповнолітня дитина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_4 раніше працював водієм маршрутного таксі, потім займався ремонтом в пункті приймання техніки, він отримував дохід та забезпечував родину. Вони разом проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , будь-яких дій щодо переховування від органу досудового розслідування ОСОБА_4 не вчиняв.
Окрім показань потерпілої ОСОБА_10 та свідків по справі, судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, якими підтверджується винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.

Протоколом огляду місця події від 29.10.2018 року підтверджується, що безпосереднім об`єктом огляду є ділянка місцевості прохідна частина на терміналі, що розташована поблизу від виходу зі станції метро «Холодна гора» та прилягає до початку провулку Пермського, 2. Ділянка місцевості, на яку вказує потерпіла, покрита асфальтним покриттям. Ніяких слідів біологічного походження, слідів боротьби та інших ознак скоєного правопорушення не виявлено (к.п. а.с. 9-12).
Відтвореним відеозаписом з камер відеоспостереження за адресою: м. Харків, пров. Розторгуєвський, ст. метро Холодна Гора, (термінал) та протоколом огляду предмету від 15.11.2018 року підтверджується, що на відеозаписі за 29.10.2018 року (час 05:04:33) зображено асфальтовану ділянку землі, біля металевої колони з правої сторони йде чоловік, спортивної статури, курить, вдягнутий в спортивні штани, чорну куртку, на голові капюшон від теплої кофти, яка вдягнута під курткою. 29.10.2018 о 05:04:45 на екрані з`являється другий чоловік, який прямує за першим, в його сторону, одягнутий в чорний одяг, а саме: темні штани, куртка темна, на голові капюшон, чоловік худорлявої статури. Хлопець худорлявої статури підійшов до першого, після чого, вони вдвох повернули вправо, та зникли з поля зору (к.п. а.с. 25-28).

Протоколом огляду відеозапису від 05.12.2018 року підтверджується, що при проведенні огляду відеозапису за 29.10.2018 року, за участю потерпілої ОСОБА_10 , остання підтвердила, що на пред`явлених відеозаписах вона впізнає двох чоловіків, схожих на тих чоловіків, які її пограбували 29.10.2018, за сукупністю зовнішніх ознак, за статурою, зовнішнім виглядом, деталями одягу (к.п. а.с. 60-63).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2018 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених їй чотирьох осіб впізнала ОСОБА_3 як особу, яка на неї напала 29.10.2018 року та її пограбувала. Потерпіла впізнала зазначену особу за статурою, зростом, рисами обличчя. Пред`явлення особи для впізнання проводилось у присутності двох понятих. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2018 підписано всіма учасниками без зауважень та заперечень (к.п. а.с. 64-68).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2018 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених їй чотирьох осіб впізнала ОСОБА_4 як особу, яка на неї напала 29.10.2018 року та її пограбувала. Потерпіла впізнала зазначену особу за рисами обличчя, тілобудовою, очима. Пред`явлення особи для впізнання проводилось у присутності двох понятих. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 05.12.2018 підписано всіма учасниками без зауважень та заперечень (к.п. а.с.143-146).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2019 року та відеозаписом слідчої дії за участю потерпілої ОСОБА_10 підтверджується, що за адресою: м. Харків, пров. Розторгуєвський, 2, потерпіла розповіла про обставини вчинення злочину, а саме: 29.10.2018 року близько 04:00 години за вказаною адресою вона стояла та викликала зі свого мобільного телефону таксі «30-40». В цей момент, коли вона тримала в правій руці телефон, а в лівій руці дві сумки, з боку від неї з правої сторони біля колони стояли два чоловіка. Один із чоловіків стояв обличчям до неї, а другий - спиною, вони не шуміли. Потім один чоловік направився в сторону метро та сказав другому: «Ну что, в метро», а другий запитав у неї: «Который час?». Вона відповіла йому котра година та в цей же момент отримала удар ззаду по голові, від якого впала обличчям вниз на асфальт та втратила свідомість. Сумки були в її руках та трохи під нею. Коли вона прийшла до тями, почала казати нападникам, що ви робите. Один із нападників закрив їй рот рукою та сказав, щоб вона мовчала. Надалі чоловіки забрали в неї сумки, мобільний телефон та гроші, та із місця скоєння злочину зникли (к.п. а.с. 108-110).
Висновком судово-медичної експертизи №09-81/2019 від 28.01.2019 підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження: поєднана закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю саден, гематом (синців) у ділянці лобу та закрита щелепно-лицьова травма у вигляді поперечного перелому спинки носу з наявністю саден, гематом (синців) у ділянці носу та верхньої губи.

Дана поєднана травма утворилась внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації зовнішніх тілесних ушкоджень.

Крім того, у гр. ОСОБА_10 були встановлені рубці на тильній поверхні лівої кисті у ділянці проекції 3, 4 та 5 п`ястково-фалангових суглобів, які є наслідком загоєння тілесних ушкоджень, однак більш детально встановити їх характер, механізм та предмети, що їх заподіяли, не є можливим у зв`язку з глибоким загоєнням вказаних ушкоджень.

За ступенем тяжкості поєднана закрита черепно-мозкова травма та закрита щелепно-лицьова травма, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, а також ушкодження у ділянці лівої кисті, які загоїлись з утворенням рубців, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (згідно п.п. 2.3.1 «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) (к.п. а.с. 132-134).
Висновком судово-медичної експертизи №09-82/2019 від 28.01.2019 підтверджується, що показання гр. ОСОБА_10 , на які вона посилається у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.01.2019, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (к.п. а.с.135-137).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2018 та відеозаписом слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується, що 29.10.2018 року він разом із Родіоном знаходились поблизу «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, розпивали спиртні напої, знаходились в стані алкогольного сп`яніння. На вказаному місці вони побачили раніше невідому жінку, яка вийшла із пункту обміну валют, підійшла та стала неподалік від входу до метро «Холодна гора». Вони із Родіоном підійшли до вказаної жінки ззаду, після чого штовхнули жінку в спину та вона впала обличчям вперед на асфальт. Одну зі сумок схватив ОСОБА_4 , іншу сумку забрав ОСОБА_3 . З місця події вони побігли через вул. Полтавський шлях та надалі побігли в сторону супермаркету «РОСТ». Із сумки він особисто забрав грошові кошти у сумі від 500 до 700 гривень, а Родіон забрав собі мобільний телефон.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2018 та відеозаписом слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_3 підтверджується, що 29.10.2018 в період часу з 03 до 04 години ранку він разом із знайомим ОСОБА_19 знаходились на терміналі, розташованому поблизу станції метро «Холодна Гора». На вказаному місці вони побачили раніше невідому жінку, яка в руках тримала сумки та мобільний телефон. За вказівкою ОСОБА_19 він підійшов ззаду до цієї жінки та запитав: «Который час?». В цей момент ОСОБА_19 обійшов жінку ззаду та штовхнув її в спину, від чого вона впала обличчям вперед на асфальт. Коли жінка лежала на асфальті, то ОСОБА_19 почав виривати у неї з рук сумки. Жінка йому казала: «Зачем ты это делаешь, там ничего нет». Після цього ОСОБА_19 разом із сумками почав втікати з місця події, перебігаючи вул. Полтавський шлях. ОСОБА_3 злякався, що жінка зателефонує в поліцію, забрав із асфальту мобільний телефон «Samsung» білого кольору, після чого втік з місця події. Пізніше він наздогнав ОСОБА_19 та вони побігли в напрямку незавершеного будівництва. ОСОБА_4 перевірив вміст викрадених сумок, діставав із них якісь речі, після чого він викинув сумки на незавершеному будівництві. Викрадений мобільний телефон ОСОБА_3 залишив собі. В листопаді 2018 року він здав викрадений мобільний телефон в ломбард, який розташований на Південному вокзалі в м. Харкові, за що отримав грошові кошти у сумі 700 гривень.
Відтвореним відеозаписом за 09.11.2018 року з приміщення ломбарду « ОСОБА_20 » та протоколом огляду предмету від 20.11.2018 року підтверджується, що 09.11.2018 року в період часу з 17 год. 28 хв. до 17 год. 30 хв. чоловік, вдягнений у куртку темного кольору з капюшоном, бейсболку світлого кольору, здав до ломбарду в заклад мобільний телефон (к.п. а.с.51-52).
Довідкою ПТ «Ломбард «Свіжа Копійка» № 1411/11 від 22.11.2018 підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.11.2018 року о 17:29 оформлював заклад мобільного телефону «Samsung J105H Galaxy J1 Mini», за що вказаній особі видано 700 грн. (к.п. а.с. 23).
Висновком судово-товарознавчої експертизи №251/19 від 22.01.2019 підтверджується, що ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J1 Mini», без комплектуючих пристроїв складає 845,87 грн., парфуми «Nina Ricci Fragrance Eau De Toilette» 80 мл 400,00 грн., парасолька «Louis Vuitton» - 447,04 грн., загальна вартість об`єктів дослідження складає 1692,91 грн. (к.п. а.с. 47-50).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинувачених та визнання їх винуватості.

Показання потерпілої ОСОБА_10 оцінюються судом як такі, що є достовірними та правдивими, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду вона надавала послідовні та логічні показання по подіям кримінального правопорушення, які узгоджуються із іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні.

Показанням обвинуваченого ОСОБА_21 про те, що він не причетний до скоєння зазначеного злочину, суд надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності.

З показань потерпілої ОСОБА_10 встановлено, що в той момент як вона лежала на асфальті, а обвинувачений ОСОБА_4 намагався вирвати у неї з рук сумки, інший нападник ОСОБА_3 закривав їй рот рукою та сказав їй, щоб вона мовчала.

Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_4 зазначав, що у них з ОСОБА_3 була домовленість штовхнути потерпілу та забрати у неї сумки, до моменту вчинення злочину. Також він підтвердив, що ОСОБА_3 з місця скоєння злочину забрав другу сумку, належну потерпілій, а також мобільний телефон.

Посилання ОСОБА_3 на той факт, що він забрав з місця події мобільний телефон білого кольору, оскільки вважав це його мобільний телефон, який випадково випав, також є неправдивими. Вказані показання повністю спростовуються показаннями ОСОБА_3 , наданими ними під час проведення слідчого експерименту, в яких він зазначав, що мобільний телефон потерпілої він забрав, щоб потерпіла не могла викликати працівників поліції.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями самих обвинувачених, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також сукупністю зібраних письмових та речових доказів у кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту захисника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_4 на той факт, що при завершенні досудового розслідування їм не відкривались матеріали кримінального провадження, а саме: відеозаписи, які визнано речовими доказами, а також відеозапис, який є додатком до протоколу слідчого експерименту, суд вважає необґрунтованими.

Згідно з описом матеріалів кримінального провадження №0000054 матеріали кримінального провадження (до виконання вимог ст. 290 КПК України) складають 198 аркушів.

До матеріалів кримінального провадження долучено диск із відеозаписом за 29.10.2018 з камер відеоспостереження за адресою: м. Харків, метро Холодна Гора (термінал), який постановою слідчого від 15.11.2018 року визнано речовим доказом (к.п. а.с.25-28).

Також, до матеріалів кримінального провадження долучено диск із відеозаписом з камер відеоспостереження з ломбарду «Свіжа Копійка» за 09.11.2018, який постановою слідчого від 20.11.2018 року визнано речовим доказом (к.п. 46-48).

Крім цього, у матеріалах кримінального провадження знаходиться оригінал протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 05.12.2018 року, разом диском з відеозаписом проведення слідчої дії (к.п. а.с.126 128).

20.08.2019 року прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 надано доручення слідчому ОСОБА_22 про здійснення відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

20.08.2019 року слідчим ОСОБА_22 надано доступ до матеріалів та ознайомлено захисника ОСОБА_23 та підозрюваного ОСОБА_4 з матеріалами досудового розслідування всього на 198 арк., що підтверджується протоколом від 20.08.2019 року (к.п. а.с. 207).

Будь-яких зауважень чи заперечень зі сторони захисника чи підозрюваного при ознайомленні висловлено не було.

Таким чином, при завершенні досудового розслідування слідчим за дорученням прокурора було виконано вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту.
При кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 235/10531/15-к, при відмежуванні грабежу від розбою слід виходити з того, що однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу або погроза його застосування, метою яких є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.
При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність у обвинувачених умислу на вчинення розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, що зазнала нападу.
Відповідно до встановлених судом обставин цього кримінального провадження, у ОСОБА_24 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , виник умисел на вчинення розбійного нападу стосовно потерпілої ОСОБА_10 , з метою заволодіння майном останньої. Заздалегідь розподіливши між собою свої злочинні дії, направлені на викрадення майна потерпілої, з метою особистого збагачення, ОСОБА_25 разом із ОСОБА_4 спочатку підійшли ззаду до нічого не підозрюючої ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_4 , діючи узгоджено із ОСОБА_3 , з метою подавлення волі останньої до можливого супротиву, застосовуючи фізичну силу, наніс один удар ребром долоні правої руки в ділянку потилиці ОСОБА_10 . Від отриманого удару потерпіла впала на землю, вдарившись при цьому обличчям об асфальт. Надалі ОСОБА_3 , упевнившись у тому, що ОСОБА_10 неспроможна чинити будь-який опір, схватив потерпілу, яка перебувала в положенні лежачи на землі, однією рукою, а іншою закривав їй рот, щоб вона не кричала. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи узгоджено між собою, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволоділи належним потерпілій майном та з місця скоєння злочину зникли.
Судом враховується, що обвинувачені усвідомлювали той факт, що відволікаючи увагу потерпілої ОСОБА_10 та при нанесенні зненацька удару рукою ззаду по голові потерпілої (в ділянку потилиці) зі значною силою, яка в цей час стояла на асфальтованій ділянці дороги, остання може втратити рівновагу та впасти обличчям вперед на асфальт, отримавши при цьому тілесні ушкодження. Вказані обставини підтверджуються тим, що потерпіла ОСОБА_10 стояла на асфальтованій ділянці дороги та в її руках знаходились речі, а саме: в одній руці у неї знаходились дві сумки, а в іншій руці - мобільний телефон, що бачили нападники.
Таким чином, за встановлених у даному кримінальному провадженні фактичних обставин, мав місце розбій, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Під домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину слід розуміти узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій).
Наявність попередньої змови на вчинення злочину підтверджується відеозаписом слідчих експериментів за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проведено на стадії досудового розслідування, під час проведення яких кожен із підозрюваних підтверджував той факт, що домовленість про спільне вчинення злочину між ними була досягнута ще до моменту його вчинення.
Отже, єдина для спільників мета та узгодженість їхніх дій при нападі з метою заволодіння чужим майном, що поєднана із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, поза розумним сумнівом свідчать про попередню домовленість співучасників.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №16» та лікаря-нарколога в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей не має, має постійне місце проживання, де проживав разом із матір`ю ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є пенсіонером за віком, за місцем проживання характеризується добре (к.п. а.с. 69-83, судова справа т. 1 а.с. 46-47).
Обставиною, яка відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №16» та лікаря-нарколога в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей щодо яких зареєстрований як батько не має, має постійне місце проживання, має батька похилого віку - ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є пенсіонером за віком (к.п. а.с. 69-83).
Обставинами, які відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
При вирішенні питання про наявність обтяжуючої покарання обставини, передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд враховує таке.
Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року по справі №643/20474/15-к, норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК.
Показання підозрюваного ОСОБА_4 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 05.12.2018 про те, що він разом із ОСОБА_3 вживав алкогольні напої перед вчиненням злочину, від яких він в подальшому відмовився під час судового розгляду, не підтверджуються будь-якими іншими об`єктивними доказами у кримінальному провадженні.
На стадії досудового розслідування та під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 надавала показання, що будь-яких видимих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в момент вчинення злочину не було, запах алкоголю від нападників вона також не чула.
За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Показань свідків чи інших письмових доказів на підтвердження факту перебування обвинувачених в момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення до суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , під час судового розгляду не встановлено.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з статтею 12 КК України є умисним тяжким злочином проти власності, особи винних й обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої ОСОБА_10 щодо необхідності призначення обвинуваченим покарання у виді реального позбавлення волі, у зв`язку з чим судом вважає необхідним призначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі, яке наближене до мінімального строку покарання за санкцією цієї статті, із застосування додаткового покарання у виді конфіскації всього належного їм майна, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення та спричинені наслідки, ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, а також відомості про особи винних, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та попередження вчинення ними нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування ними покарання у виді позбавлення волі.
Наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання не має правових підстав для застосування вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано потерпілій ОСОБА_10 спричинену шкоду у розмірі 40000 грн., у зв`язку з чим потерпіла відмовились від підтримання цивільного позову в цій частині, про що надала до суду письмову заяву від 05.11.2019 року.
Враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, спричиненої злочином, необхідно залишити без розгляду.
В уточненій позовні заяві потерпіла ОСОБА_10 просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 майнову шкоду на суму 12 000 грн. та моральну шкоду на суму 35 000 грн. (судова справа т. 2 а.с. 161-162)
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з вимогами ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Внаслідок вчинення злочину потерпілий ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6232,92 грн., яка полягає у витратах потерпілої на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, понесені потерпілою витратив в цій частині є документально підтвердженими чеками та розрахунковими документами (судова справа т. 1 а.с. 85-90).
Також, згідно з квитанцією від 20.11.2018 потерпілою ОСОБА_10 було сплачено на користь КЗОЗ «Обласна стоматологічна поліклініка» грошові кошти у розмірі 8620,30 грн. за стоматологічні послуги та комісію за послуги банку 86,20 грн., на загальну суму 8706,50 грн., ці витрати безпосередньо пов`язані зі спричиненням потерпілій тілесних ушкоджень внаслідок вчинення злочину.
Разом із цим, сплачені потерпілою ОСОБА_10 кошти на користь Вовчанського районного благодійного фонду допомоги медичним закладам «Здоров`я» у розмірі 60 грн. не є витратами, які безпосередньо пов`язані з лікуванням потерпілої, а тому при розрахунку спричиненої шкоди ці витрати не враховуються (судова справа т. 1 а.с. 87, 90).
Витрати потерпілої ОСОБА_10 на придбання квитків на проїзд з смт. Старий Салтів до м. Харкова (20 поїздок до лікарні) на суму 1400 грн., не є документально підтвердженими та не можуть бути стягнутими на користь потерпілої.
Крім цього, внаслідок вчинення злочину у потерпілої ОСОБА_10 було викрадено грошові кошти у сумі 640 грн. та належне їй майно, а саме: жіноча парасолька вартістю 447,04 грн., парфуми «Nina Ricci» 80 мл вартістю 400,00 грн., що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №251/19 від 22.01.2019 року, тобто загальна сума спричиненої матеріальної шкоди в цій частині складає 1487,04 грн.
Щодо стягнення вартості викраденого мобільного телефону «Samsung J105 Mini», суд зазначає, що на користь потерпілої ОСОБА_10 родичами ОСОБА_3 відшкодовано суму 2100,00 грн., що підтверджується поштовим переказом Укрпошти №55 (судова справа т. 2 а.с. 206), у зв`язку з чим при розрахунку спричиненої шкоди вартість мобільного телефону не враховується.
Таким чином, загальний розмір спричиненої потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди, який є документально підтвердженим, складає 16426,46 грн., та з обвинуваченого ОСОБА_3 у дольовому порядку підлягає стягненню сума 8213,23 грн.
В іншій частині спричинена потерпілій ОСОБА_10 матеріальна шкода не підтверджується письмовими доказами, у зв`язку з чим цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
Крім цього, відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_10 було спричинено моральну шкоду, розмір та наявність якої обґрунтовується високим ступенем душевних страждань та переживань, що виникли внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, потерпіла ОСОБА_10 зазнала тілесних ушкоджень, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи №12-14/937-А/18 від 06.12.2018 та №09-81/2019 від 28.01.2019.
В період часу з 29.10.2018 по 06.11.2018 потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», після чого з 07.11.2018 по 14.12.2018 року перебувала на лікарняному та проходила амбулаторно лікування в Вовчанському відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
Протягом зазначеного періоду часу потерпіла ОСОБА_10 не працювала за основним місцем роботи вчителем в Бугаївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та знаходилась на лікарняному, що підтверджується наданими до суду документами (судова справа т. 1 а.с. 77-84, т. 2 а.с. 207-208).
Таким чином, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої ОСОБА_10 , враховуючи вимушені зміни в її життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій спричинена моральна шкода, розмір якої обґрунтовано оцінено потерпілою в загальній сумі 70000 грн., у зв`язку з чим з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню спричинена шкода у розмірі 35000 грн.
Враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.
До набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дольовому порядку.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, cуд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 06.12.2018 року (к.п. а.с. 103-107).
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 03.08.2019 року (к.п. а.с. 181-183).
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дольовому порядку на користь судового експерта ОСОБА_28 , і.п.н. НОМЕР_1 , процесуальні витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу на загальну суму 320 грн. (триста двадцять гривень 00 коп.), стягнувши із кожного з них по 160,00 грн. (сто шістдесят гривень 00 коп.) (к.п. а.с. 46).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Уточнену позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і.п.н. НОМЕР_2 , спричинену матеріальну шкоду на суму 8213,23 грн. (вісім тисяч двісті тринадцять гривень 23 коп.) та моральну шкоду на суму 35 000 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень 00 коп.).
У задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- DVD-R диск з відеозаписом з камер зовнішнього нагляду за адресою: м. Харків, пров. Розторгуєвський, ст. метро Холодна гора (термінал) залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження (к.п. а.с. 27-28);
- DVD-R диск з відеозаписом з камер нагляду ломбарду «Свіжа Копійка», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 60 залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження (к.п. а.с. 52-53).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинувачених, які утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченим право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Cуддя ОСОБА_1