ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11/803/1/20 Справа № 406/2627/2012 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В АЛ А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисників підсудного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,

засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України,

засудженого за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,

підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_6 визнано винуватими та засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 146 КК України у виді на 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 153 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі; за пунктами 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_5 визано винуватим та засуджено: за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 153 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі; за пунктами 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Судом також вирішено питання речових доказів та судових витрат у справі.
За обставин, встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене групою осіб; умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб; умисне вбивство з метою приховати інший злочин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло; носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу; придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

За обставин, встановлених судом першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за: незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене групою осіб; умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб; умисне вбивство з метою приховати інший злочин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Так, 19 жовтня 2010 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, і реалізуючи його, діючи умисно, з корисливих мотивів, прибув до будинку АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, через незамкнені двері, зайшов в 4-й під`їзд вказаного будинку, звідки повторно, таємно, викрав дитячу коляску "NANO ADAMEX", що належить ОСОБА_14 , вартістю 2500 грн., яка перебувала на сходовому майданчику між 1 і 2 поверхами, після чого з місця події, з викраденим, зник, чим заподіяв потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Окрім того, ОСОБА_6 , 16 серпня 2011 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі і задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо раніше знайомої йому ОСОБА_15 , вступив в попередню змову з співучасником злочину - ОСОБА_5 , і розподілили між собою ролі. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 подзвонив зі свого мобільного телефону на мобільний телефон ОСОБА_15 , а ОСОБА_6 запросив останню відсвяткувати його день народження. На що ОСОБА_15 відповіла згодою і прибула на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 стали вживати спиртні напої. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, заштовхали ОСОБА_15 в приміщення гаража, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, де діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 всупереч волі потерпілої ОСОБА_15 , надів їй на шию ланцюг, а інший кінець прив`язав до металевих дверей гаража. Після чого, спільно з ОСОБА_5 закрили вхідні двері гаража, тим самим незаконно позбавили волі ОСОБА_15 приблизно до 17 годин 00 хвилин 16 серпня 2011 року. У зазначений час ОСОБА_6 з співучасником злочину - ОСОБА_5 вивели потерпілу ОСОБА_15 з гаража, і продовжуючи тримати її на ланцюзі, посадили за обідній стіл у дворі і стали вимагати, щоб остання з ними вживала спиртне, а коли потерпіла ОСОБА_15 намагалася перешкодити їх незаконним діям, ОСОБА_6 , утримуючи її за ланцюг лівою рукою, взяв у праву руку молоток, яким наніс ОСОБА_15 не менше 20 ударів по голові, а в цей час співучасник злочину ОСОБА_5 взяв у праву руку фрагмент ніжки від табуретки і завдав ним не менше 15 ударів по голові потерпілої. Після чого ОСОБА_6 взяв зі столу кухонний ніж і почав колоти ним спину ОСОБА_15 , при цьому наніс не менше 8 поверхневих ножових поранень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом і придушивши волю потерпілої ОСОБА_15 до опору, 16 серпня 2011 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, співучасники злочину - ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , утримуючи ОСОБА_15 на ланцюзі, завели останню в приміщення будинку АДРЕСА_2 , де зняли з її шиї ланцюг і зажадали від ОСОБА_15 задовольнити їх статеву пристрасть неприродним способом, вступити з ними в орогенітальний контакт, після чого обіцяли відпустити потерпілу, а у випадку відмови - погрожували фізичною розправою. Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_15 задовольнила статеву пристрасть ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , вступивши з ними в орогенітальний контакт. Після чого ОСОБА_15 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 заснули, покинула територію зазначеного вище домоволодіння.

Також, 10 листопада 2011 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з раніше знайомим ОСОБА_5 і ОСОБА_16 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. В ході розпивання спиртного, між ОСОБА_6 і ОСОБА_16 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_16 не менше 2 ударів кулаком в область обличчя, від яких остання, втративши рівновагу, впала на підлогу, і почала виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і їх родичів. ОСОБА_5 підбіг до лежачої на підлозі, ОСОБА_16 , і завдав їй не менше 2 ударів кулаками в область тулуба, після чого, у ОСОБА_5 і ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_16 , тобто на умисне, протиправне, незаконне позбавлення життя іншої людини. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 пройшов на кухню, де взяв кухонний ніж і повернувся в кімнату. В цей час співучасник злочину - ОСОБА_5 , придушуючи опір ОСОБА_16 , схопив її за руки, тим самим позбавляючи її можливості чинити активний опір, а ОСОБА_6 , бажаючи настання смерті ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно завдав кухонним ножем 1 удар у верхню ліву половину грудної клітки ОСОБА_16 , в область серця, внаслідок чого, в квартирі АДРЕСА_3 , наступила смерть потерпілої, тіло якої в подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_5 винесли з квартири і сховали в каналізаційному люку у дворі СШ № 4, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

Після вчинення вбивства ОСОБА_16 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 стали проживать в квартирі потерпілої, розташованної за адресою: квартира АДРЕСА_3 , у зв"зку з чим бабуся ОСОБА_16 - ОСОБА_17 , неоднаразово приходила в цю квартиру з метою з"ясування місця знаходження онуки ОСОБА_16 . Не бажаючи бути викритими у вчиненні вбивства ОСОБА_16 , і з метою його приховання ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , будучи особами, які раніше скоїли вбивство за попередньою змовою групою осіб, 12 листопада 2011 року близько 14 години 00 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , вступили у попередню змову, спрямовану на вбивство ОСОБА_17 , тобто на умисне, протиправне позбавлення життя іншої людини.

В цей же день, 12 листопада 2011 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення життя ОСОБА_17 , під приводом вказівки місцезнаходження ОСОБА_16 , на автомобілі таксі, вивезли ОСОБА_17 за межі м. Вільногірська - в лісопосадку, що веде в бік с. Доброгірськ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області. Після чого, розрахувавшись за послуги таксі та відпустивши водія, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 разом з потерпілою ОСОБА_17 попрямували вглиб лісопосадки, де ОСОБА_5 , з метою вбивства ОСОБА_17 , накинув їй на шию, принесену з собою петлю, і став її здавлювати, тим самим перекривати органи дихання, і утримував таким чином до тих пір, поки петля не порвалася, а ОСОБА_17 не впала на землю. У свою чергу ОСОБА_6 побачивши, що у ОСОБА_5 нічого не вийшло, підійшов, до лежачої на землі, ОСОБА_17 і, нахилившись, став правою рукою душити її за шию спереду, тим самим перекриваючи органи дихання, утримуючи таким чином до тих пір, поки ОСОБА_17 не перестала подавати ознаки життя. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_17 були спричиненні умисні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкодженнь за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, які знаходяться в прямому причинному зв"язку з настанням її смерті.

Окрім цього, здійснюючи злочин повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_17 , 12 листопада 2011 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в лісопосадці, що веде у бік с. Доброгірськ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, оглянуши вміст кишень трупа ОСОБА_17 , виявив ключі від квартири потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, приблизно в середині листопада 2011 року, в нічний час, ОСОБА_6 прибув до квартири АДРЕСА_5 , де, ключами, що мав при собі, відчинив двері і незаконно проник в цю квартиру, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_17 , а саме: шуруповерт, вартістю 250 грн., болгарку, вартістю 170 грн. і гроші в сумі 80 грн., а всього на загальну суму 500 грн., та з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_6 , приблизно в кінці березня 2012 року у невстановлений досудовим слідством час та місці, за невстановлених обставин, придбав ніж, який з кінця березня до початку квітня 2012 року носив при собі в м. Вільногірськ, без передбаченого законом дозволу, після чого залишив його у раніше знайомого ОСОБА_18 у АДРЕСА_6 , який є холодною збороєю, та був виявлений та вилучений в ході огляду квартири ОСОБА_18 17 травня 2012 року працівниками міліції.

Також, ОСОБА_6 приблизно в кінці березня 2012 року у невстановлений досудовим слідством час, місці та за невстановлених обставин незаконно, придбав особливо небезпечну наркотичну речовину - канабіс (маріхуана), вагою в перерахунку на суху речовину 29,74 г, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту, до початку квітня 2012 року, після чого залишив її у свого знайомого ОСОБА_18 у АДРЕСА_6 , та яку було виявлено в ході огляду квартири останнього 17 травня 2012 року працівниками міліції.

В поданих апеляціях ставиться питання про таке.
Прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичних обставин скоєних засудженими злочинів та їх юридичну кваліфікацію, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню в частині призначенного покарання ОСОБА_6 й ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 153 та ч. 2 ст. 146 КК України, з постановленням свого вироку, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 153 КК України - у виді 6 років позбавлення волі, та призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 153 КК України - у виді 6 років позбавлення волі. При цьому, прокурор посилається на те, що суд безпідставно призначив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 153 и ч. 2 ст. 146 КК України мінімальне покарання. Також прокурор вважав, необхідним виключити з вступної частини вироку посилання про наявність судимостей у ОСОБА_6 від 17.07.2002 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України, від призначеного покарання звільнений с іспитовим строком 1 рік, у ОСОБА_5 - про наявність судимості у 2006 році за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, оскільки вказані судимості погашені. В решті вирок просив залишити без змін.

В доповненні до апеляції прокурор вказує на те, що судом безпідставно засудженим призначено покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та за п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки покарання за окремими пунктами ч. 2 ст. 115 КК України не повинно призначатися, тому просить виключити з резолютивної частини вироку призначення покарання кожному засудженому за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі, як зайве.

Підсудний ОСОБА_5 в апеляції та доповненнях до неї посилався на незаконність й необґрунтованість вироку, оскільки у справі допущена істотна неповнота і однобічність судового слідства, а його винність у скоєнні злочинів не доведена, тому просив вирок скасувати. Вважає, що докази, зібрані в ході досудового слідства та досліджені судом першої інстанції з істотними порушеннями вимог КПК та суд безпідставно поклав їх в основу обвинувачення. Так, вказує що при затриманні було порушено його права, причинено фізичний біль, що потягло за собою порушення ст. 3 Конвенції з прав людини. Також зазначає, що працівники міліції на момент затримання не мали жодних підстав для його підозри у вчиненні злочинів, а матеріали кримінальної справи були сфальсифіковані. По епізоду вбивства ОСОБА_16 , зазначає що судом не було доведено його причетність до злочину. Вказує, що покази свідків які були допитані, мають розбіжності та ці розбіжності не були усунуті до теперішнього часу. Не допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а при допиті свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 підсудні були позбавлені права допиту цих осіб. Також зазначає, що суд не допитав слідчих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та експертів ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , хоча у висновках експертиз у справі є суттєві протиріччя. Крім того, вказує, що в показаннях потерпілої ОСОБА_15 є протиріччя, оскільки в первинних показах остання зазначала про нанесення їй ОСОБА_30 та ОСОБА_31 тілесних ушкоджень по голові. По епізоду вбивства ОСОБА_17 вказує на протиріччя у висновках експертизи та наявні ознак фальсифікації. Крім того зазначає, що під час проведення слідчих дій не здійснювалось належної фіксації технічними засобами, не проводилась відео фіксації. Крім того, вказує, що судом першої інстанції було порушено його право на ознайомлення з матеріалами справи.

В доповненні до апеляції в редакції від 26.12.2017 ОСОБА_5 просить розглядати вказану апеляцію та доповнення до скарги в редакції від 26.01.2015, інші доповнення просить не розглядати. Також в доповненнях до апеляції просить перекваліфікувати його дії з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 396 КК України приховування злочину, а за іншими складами злочинів виправдати.

Підсудний ОСОБА_6 в апеляції та доповненнях до неї вказує, що вирок є незаконним і необґрунтованим, оскільки у справі допущена істотна неповнота та однобічність судового слідства, а його винність у скоєнні злочинів не доведена. Вважає, що потерпіла ОСОБА_15 допитана з порушеннями КПК, оскільки підсудні були позбавлені можливості ставити їй запитання, а також не було можливості ставити запитання свідку ОСОБА_24 . Окрім того, в ході судового слідства не були досліджені докази, які були покладені в основу вироку. Також підсудний вказує, що в ході судового розгляду не було допитано свідка ОСОБА_18 , який міг надати пояснення з приводу написання ОСОБА_6 явки з повинною. Також вважає, що було порушено його право на захист, оскільки з моменту його затримання адвокат на його прохання не був наданий, явку з повинною він написав під фізичним та психологічним тиском з боку працівників міліції. Окрім того, під час постановлення вироку, суд порушував таємницю нарадчої кімнати, оскільки прокурор ОСОБА_32 неодноразово заходила до судів у нарадчу кімнату. Просить вирок суду скасувати, винести своє рішення у справі.

Захисник - адвокат ОСОБА_33 в інтересах підсудного ОСОБА_5 в апеляційї вказує на те, що вирок незаконний й необґрунтований, постановлений з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи й зібраним у справі доказам. Вважає, що вина підсудного ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованих злочинів належним чином не доведена, а місцевий суд розглянув справу з обвинувальним нахилом та однобічно, тому просить вирок скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 в доповненні до апеляції підсудного ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_33 , також вказує на незаконність вироку, просить його скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що вирок постановлено з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи й зібраним у справі доказам. Крім того, акцентує увагу, що судом було порушено право його підзахисного на захист, оскільки останній подавав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та просив встановити графік ознайомлення, посилаючись на великий обсяг матеріалів справи, та це клопотання не задоволено. Зазначає, що вироком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнані винними у вчиненні злочинів, але при цьому у рішенні суду не наведено мотиви щодо кожного з них. Посилається й на те, що ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не усунуті протиріччя в показах свідків. Також вказує, що вирок підлягає скасування через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Так, ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не наведено обставин, які перешкоджають застосуванню позбавлення волі ОСОБА_5 на певний строк, а не довічно. Окрім того, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою клопотання ОСОБА_5 про необхідність проведення судового слідства для усунення протиріч та неповноти судового слідства. Також, просив застосувати до ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення по день набрання чинності вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_5 просив вирок скасувати, вирішити питання про пов`язані з підготовкою справи до апеляційного розгляду щодо виклику та допиту в судовому засіданні свідків, експертів, понятих. В обґрунтування своїх доводів захисник посилається на допущені під час досудового розслідування процесуальні порушення. Так, захисник вказує, що затримання ОСОБА_5 відбулося без відповідної постанови слідчого, прокурора та суду, оскільки відповідні документи відсутні в матеріалах справи. Крім того, захисник наголошує на тому, що вирок повинен бути скасований через істотне порушення кримінально-процесуального закону. Зазначає, що під час перегляду вироку в апеляційному порядку, у судовому засіданні від 01 листопада 2016 року, інтереси ОСОБА_5 представляв адвокат ОСОБА_34 , у якого ще 17.09.2016 закінчились повноваження, та іншого договору між засудженим та його захисником підписано не було. Крім того, судом не були взяті до уваги та не перевірені доводи підсудного ОСОБА_5 , щодо його невинуватості, та те, що вирок ґрунтується на припущеннях, й неправдивих показах свідків, які не були очевидцями злочину, а тому їх покази не відповідають обставинам справи. Зазначає, що при судовому розгляду судом першої інстанції ОСОБА_5 подав заяву про недопустимі методи дізнання з боку правоохоронних органів. В рамках розгляду вказаної заяви було проведено слідчі дії з суттєвими порушеннями, допит ОСОБА_5 було проведено без участі адвоката і взагалі розслідування за вказаним провадженням було проведено формально. Також, захисник ОСОБА_8 зазначив, що судом першої інстанції не наведено у вироку мотивів ОСОБА_5 на спричинення вбивства потерпілої ОСОБА_16 . Також, судом не було надано оцінки різним висновкам експертів щодо причин смерті потерпілої ОСОБА_17 . Окрім того, вважає, що у вироку знайшла своє підтвердження та обставина, що ОСОБА_5 є лише учасником приховування злочину, а саме вбивства потерпілої ОСОБА_16 , труп якої носив з квартири разом з ОСОБА_6 та ані сам засуджений, ані його захист цю обставину «ніколи оспорювали», та вказана обставина залишилась поза увагою апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляції прокурора, а апеляції підсудних та захисників залишити без задоволення; засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , їх захисників - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , які, кожен окремо, просили задовольнити апеляції сторони захисту, перевіривши матеріали справи в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що подані апеляції підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 365 КПК України 1960 року суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляцій.
З огляду на те, що ніхто з учасників судового процесу, в тому числі і засуджений ОСОБА_6 , не заперечують факт скоєння ним 19.10.2010 крадіжки чужого майна, що наленжить ОСОБА_14 , колегія суддів не входить в обговорення обставин вчинення цього епізоду злочину.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.

Не зважаючи на те, що підсудні в судовому засіданні вину у скоєнні цих інкримінованих злочинів фактично не визнали, їх винуватість у пред`явленому обвинуваченні підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

За фактом незаконного позбавлення волі і задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо ОСОБА_15 .
З матеріалів справи видно, що потерпіла ОСОБА_15 під час досудового і судового слідства давала послідовні покази про скоєні стосовно неї злочини. Підтвердила, що саме підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_5 16.08.2011 позбавили її свободи, посадили на ланцюг з бензопили і завдавали їй тілесні ушкодження, а потім змусили задовольнити їх статеву пристрасть неприродним способом. При цьому, знімали те, що відбувається, на мобільний телефон. Коли підсудні заснули, то вона звільнилася і взявши телефон для підтвердження своїх показань втекла і повідомила про те, що трапилося в міліцію і свідку ОСОБА_21 . Мобільний телефон ОСОБА_5 у неї вилучили співробітники міліції. У той же день їй стало погано і вона потрапила до лікарні м Вільногірськ.
Ці свідчення потерпілої підтверджуються і показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , яка підтвердила, що зі слів потерпілої ОСОБА_15 їй стало відомо про події, що відбулися в серпні 2011 року. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 запросили ОСОБА_15 на день народження ОСОБА_6 в с. Доброгірськ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В ході розпивання спиртного підсудні стали бити ОСОБА_15 , посадили її на ланцюг біля гаража у дворі підсудного ОСОБА_6 , змушували пити горілку, при цьому били молотком по голові, кололи ножем по спині, а також били руками і ногами. ОСОБА_5 все, що відбувалося, знімав на мобільний телефон. Коли підсудні заснули, ОСОБА_15 забрала мобільний телефон ОСОБА_5 і втекла. При цьому потерпіла показувала їй відео, яке було на цьому мобільному телефоні. Бачила на тілі у ОСОБА_15 три порізи, гематоми на обличчі, а на шиї сліди від ланцюга.
Наведене підтверджуються і протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілої ОСОБА_15 і обвинуваченого ОСОБА_6 , з якого слідує, що виявлені у потерпілої ушкодження більш ймовірно могли утворитися за обставин, зазначених нею при проведенні відтворення обстановки і обставин події.
Свідчення потерпілої також узгоджуються і підтверджуються залученим до справи речовим доказом - відеозаписом з мобільного телефону підсудного ОСОБА_5 , вилученого співробітниками міліції у потерпілої ОСОБА_15 .
Також встановлені обставини вчинення злочинів щодо потерпілої ОСОБА_15 підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтверджуються:
- протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_15 від 23 травня 2012 року, в ході проведення якого ОСОБА_15 вказала на всі обставини вчиненого щодо неї злочину з боку підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , а саме: де, в якому місці її садив на ланцюг ОСОБА_6 , яким чином їй на шию прив`язував ланцюг від бензопили, місце, де стояв ОСОБА_5 і знімав на мобільний телефон, яким чином ОСОБА_6 і ОСОБА_5 наносили їй удари по голові, яким чином ОСОБА_6 наносив їй удари ножем в спину, а також вказала місце і обставини, при яких підсудні задовольняли з нею статеву пристрасть неприродним способом (т. 2 а.с. 145-156);
- протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю підсудного ОСОБА_6 від 23 травня 2012 року, під час якого останній розповів і показав де, як і за яких обставин він, разом з ОСОБА_5 , утримували потерпілу ОСОБА_15 , яким чином він одягав ланцюг на шию ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 158-166)
Не суперечить вищевикладене і висновку судово-медичної експертизи № 89-Е від 23.05.2012 про наявність у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, згідно якого у потерпілої виявлені ушкодження у вигляді ран в тім`яній і потиличній частині голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактує поверхнею, яким міг бути молоток або інший предмет з подібними властивостями; також, виявлені ушкодження у вигляді синців на шкірі верхніх і нижніх повік обох очей, синців і саден на шкірі шиї та грудної клітини, ран на шкірі спини відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженою контактує поверхнею в термін і при обставинах, зазначених в постанові (т. 3 а.с. 193-194)
Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної істанції експерт ОСОБА_28 , пояснив, що саме він проводив цю судово-медичну експертизу, та підтвердив її висновки.

За фактом скоєння вбивства ОСОБА_16 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину суд обґрунтовано послався на такі докази.
Потерпіла ОСОБА_35 в судовому засіданні показала, що останнім часом її дочка не проживала з нею, а жила в квартирі її матері - ОСОБА_17 . З ОСОБА_6 її дочка зустрічалася протягом останніх двох років. Також, зі слів її матері, їй відомо, що дочка разом із ОСОБА_6 і ОСОБА_5 збиралися їхати в м. Київ на заробітки. 10.11.2011 її мати ОСОБА_36 повідомила їй, що ОСОБА_16 пропала. ОСОБА_6 сказав, що ОСОБА_16 пішла відносити бабусі мобільний телефон і не повернулася. В цей же день, ввечері, вона разом зі своєю матір`ю і ОСОБА_5 шукали доньку по м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, а ОСОБА_6 залишився в квартирі, в якій він проживав з дочкою, на той випадок, якщо та повернутися додому. Пошуки не дали ніяких результатів. За словами ОСОБА_17 і самої дочки, їй було відомо, що ОСОБА_6 раніше бив ОСОБА_16 .
Ці свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_22 , яка показала, що ОСОБА_6 сам розповів їй про те, що приблизно в кінці 2011 року він разом з ОСОБА_5 , проживав в м Вільногірську Дніпропетровської області у якоїсь дівчини. У процесі розпивання спиртного, між ним і дівчиною виникла сварка, в ході якої він взяв ніж і завдав ним удар дівчині, в результаті чого та померла. Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 поклали труп дівчини в диван, який знаходився в квартирі, а через три дні замотали його в килим і винесли на вулицю, де заховали його в каналізаційному колодязі.
Вищенаведені свідчення цілком відповідають і показанням свідка ОСОБА_37 , яка в судовому засіданні підтвердила, що її колишній чоловік ОСОБА_6 розповідав їй, що в 2011 році він проживав з ОСОБА_16 в її квартирі в м Вільногірську. Під час розпиття спиртного між ним і ОСОБА_16 виникла бійка, яку спровокувала ОСОБА_16 . ОСОБА_6 пояснив, що вони з ОСОБА_5 стали бити ОСОБА_16 руками і ногами в область тулуба і голови до тих пір, поки та не стала хрипіти, а ніс запав всередину обличчя. Потім ОСОБА_6 взяв ніж і завдав ним один удар в область серця ОСОБА_16 , від якого вона померла. Після цього вони з ОСОБА_5 поклали труп в диван і ще три дні жили в квартирі загиблої. Коли труп почав розкладатися, замотали його в килим і винесли на вулицю, де викинули в якийсь люк.
Всі вищезазначені показання узгоджуються і з поясненням свідка ОСОБА_24 , який підтвердив, що приблизно в листопаді місяці 2011 року він увечері, біля таксофона зустрів підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які запросили його до них в гості, де під час розпиття спиртних напоїв з Шевченком і Гончар його покликав ОСОБА_6 , та попросив його допомогти заховати труп, після чого ОСОБА_6 відкрив диван і показав йому труп дівчини. На обличчі трупа ніс був утиснений всередину особи. Він відмовився допомогти, так як злякався, і пішов та його наздогнав ОСОБА_38 і сказав, щоб він нікому не розповідав, про те, що бачив.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також письмовими документами, які містяться в матеріалах справи, а саме :
- протоколом огляду місця події від 07.05.2012, в ході проведення якого в каналізаційному колодязі, на території СШ АДРЕСА_7 , було виявлено труп жіночої статі з суттєвими гнильними змінами. Труп загорнутий в напівшерстяну ковдру, а на верхній його частині зверху одягнений в капроновий мішок білого кольору (т. 1 а.с. 46-52);
- протоколом огляду місця події (квартири АДРЕСА_3 ) від 08.05.2012 яким зафіксовано місце скоєння злочину та виявлені сліди крові, і вилучені речові докази (т. 1 а.с. 61-79);
- протоколом відтворення обстановки і обставин подій за участю підсудного ОСОБА_6 від 11.05.2012, де в ході проведення цієї слідчої дії ОСОБА_6 розповів і показав, де, як, за яких обставин він разом з ОСОБА_5 скоїли вбивство ОСОБА_16 . ОСОБА_6 вказав на те, як він наніс правою рукою стислою в кулак прямий удар ОСОБА_16 в область носа, як ОСОБА_5 тримав лежачу на підлозі на спині ОСОБА_16 за ліву руку, як він придавив праву руку ОСОБА_16 своїм коліном, завдав удар ножем в груди. Також вказав місце в дивані, куди вони заховали труп ОСОБА_16 в той день, коли здійснили її вбивство, що робили після цього, маршрут руху його з ОСОБА_5 при винесенні трупа ОСОБА_16 , місце, а саме каналізаційний люк, в який він і ОСОБА_5 викинули тіло загиблої (т. 1 а.с. 173-197);
- протоколом відтворення обстановки і обставин події, та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії за участю ОСОБА_5 від 11.05.2012, яким підтверджено, як він разом з ОСОБА_6 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_16 , як і за яких обставин і як завдав удар ножем ОСОБА_6 в ліву область грудей ОСОБА_16 , куди вони виносили тіло ОСОБА_16 , маршрут їх руху з ОСОБА_6 при винесенні трупа ОСОБА_16 , місце, а саме каналізаційний люк, куди вони заховали труп ОСОБА_16 , а також розповів і показав місце, куди вони викинули ніж, яким ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 215-245);
- протоколом огляду каналізаційного люку біля будинку № 53 по вул. Леніна м. Вільногірськ від 11.05.2012, за участю підсудного ОСОБА_39 та його захисника ОСОБА_7 , ході проведення якого було виявлено та вилучено ніж, яким було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 247-248 );

- висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 481 МК від 19.07.2012 встановлено, що пошкодження на шматку шкіри з передньої поверхні грудної клітки зліва від потерпілої ОСОБА_16 , могло бути заподіяно клинком, наданого на дослідженні ножа, який був вилучений за вказівкою засудженого ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 238-242);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 571 від 15.06.2012 встановлено, що на чотирьох з п`яти, представлених для дослідження марлевих тампонах, встановлено наявність крові людини. На марлевому тампоні (змив з лутки дверей у ванну кімнату) встановлено наявність крові, видову приналежність якої встановити не виявилося можливим. На марлевому тампоні (змив з ванни - об`єкт № 5) були виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливості змішування в цьому сліді крові груп АВ, А з ізогемаглютиніном анти-В, В з ізогемаглютиніном анти-А і О з ізогемаглютиніном анти- А і анти- В. На інших марлевих тампонах були виявлені антигени А і Н, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н. Також не виключається домішка в цих слідах крові групи О з ізогемаглютинінамі анти -А і анти-В. Якщо вважати результати серологічного дослідження крові потерпілої ОСОБА_16 достовірними, то не виключається можливість присутності її крові у всіх цих слідах (т. 3 а.с. 40-42 );
- висновком судово-імунологічної експертизи № 572 від 22.05.2012, яким встановлено, що на наданих для дослідження речових доказах встановлено наявність крові людини. У частині слідів була встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н. В більшості слідів були виявлені антигени А і Н, що також не виключає можливості утворення їх за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти- В з вмістом супутнього антигену Н. в одному з слідів на рукавичках (об`єкт № 58) були виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливості змішування в ньому крові всіх чотирьох груп за системою АВО. Якщо вважати результати серологічного дослідження зразка крові потерпілої ОСОБА_16 достовірними, то не виключається можливість присутності її крові у всіх цих слідах, в сліді на рукавичці (Об`єкт № 58) - тільки в якості домішки (т.3 а.с. 51-56);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 599 від 27.06.2012, в ході якої було встановлено, що на, наданому на дослідження, поліетиленовому мішку і ковдрі встановлено наявність крові людини. За результатами серологічного дослідження крові не виключає можливості походження цих слідів як від потерпілої ОСОБА_16 , так і від ОСОБА_6 . Походження їх від ОСОБА_5 виключається в зв`язку з цим не виявленням антигену В, властивого його крові (т. 3 а.с. 202-204).
Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт ОСОБА_40 пояснив, що ним було проведено, зокрема судово-імунологічну експертизу № 599 27.05.2012, та повністю підтримав свої висновки по цій експертизі, й підтвердив, що на ковдрі та на поліетиленовому мішку наявні сліди крові, які належать людині та не виключається можливість походження цих слідів від потерпілої ОСОБА_16 так і від ОСОБА_6 , та при цьому, виключається можливість походження цих слідів від ОСОБА_5 .
Зазначені обставини узгоджуються з показаннями свідків і об`єктивними доказами: оглядом місця події від 08.05.2012, оглядом місця виявлення трупа ОСОБА_16 від 07.05.2012 та висновком судово-медичної експертизи № 127-Е від 27.06.2012, яким встановлено, що смерть ОСОБА_16 настала від проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої легені, яке супроводжувалося внутрішньоплеврально кровотечею і призвело до розвитку явища недокрів`я, що підтверджується даними розтину і додаткових методів дослідження; можливість настання смерті в термін, зазначений в постанові, тобто 10 листопада 2011 року не виключається. Виявлене у неї пошкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої легені прижиттєво, утворено незадовго до смерті від не менше ніж одноразового дії плоского колюче-ріжучого предмета (предметів), який мав гостре лезо і обух, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, і відноситься до тяжких тілесних ушкодження по критерію небезпеки для життя. ( т. 3 а.с. 129- 130).

Достовірність цих висновків підтвердив допитай в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт ОСОБА_28 .
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляції підсудного ОСОБА_5 доводи про те, що він не був співучасником вбивства ОСОБА_16 , а лише випадково і пасивно присутній при названих подіях, та у справі немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину, оскільки засуджений взагалі не оцінює свої дії і не аналізує докази, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

За фактом скоєння вбивства ОСОБА_17 з метою приховання іншого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб і вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Потерпіла ОСОБА_35 у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_17 її мати. Останній раз вона бачила матір живою 11.11.2011. Приблизно через п`ять днів подруга її матері ОСОБА_41 , запитала у неї, де її мати і чому в її квартирі вже кілька днів горить світло, а двері ніхто не відкриває. Запасним ключем, який був у маминої подруги, вони відкрили вхідні двері квартири та побачили, що всередині все було перевернуто. Про те, що сталося, вони повідомили в міліцію.
Покази потерпілої ОСОБА_35 підтверджується й показами свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_5 деякий час проживали у її вітчима на дачі, де працювали по господарству. В кінці березня 2012 року, коли свідок приїхала на дачу до свого вітчима, то зустріла там ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Її вітчим і ОСОБА_5 в цей час їздили в місто. У розмові, ОСОБА_6 розповів їй, що він, разом з ОСОБА_5 , проживав в м Вільногірську, Дніпропетровської області у якоїсь дівчини, яку вони в ході виниклої сварки вбили. Коли вбиту дівчину стала шукати її бабуся, то він разом з ОСОБА_5 вивезли бабусю в посадку, де спільно з ОСОБА_42 її задушили.
Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні показала, що її колишній чоловік ОСОБА_6 розповів їй про те, що після вбивства ОСОБА_16 вони з ОСОБА_5 проживали в квартирі загиблої. До них стала приходити бабуся ОСОБА_16 - ОСОБА_17 і цікавитися, де її внучка. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 сказали, що знають, де ОСОБА_16 і пішли втрьох її шукати. Коли вони разом з бабусею вийшли за межі г.Вольногорск, в лісопосадку, він з ОСОБА_38 бабусю задушили.
Також свідки ОСОБА_22 і ОСОБА_44 , будучи допитаними судом, вказали, що в бесіді з ОСОБА_6 їм стало відомо, як він з ОСОБА_5 здійснювали вбивства.
Наведені свідчення узгоджуються і з показами свідка ОСОБА_45 , який пояснив, що він працював водієм таксі. Восени 2011 року, точну дату він не пам`ятає, йому надійшло замовлення і він виїхав на місце виклику - на вул. Ленінського Комсомолу в м. Вільногірськ, де забрав піцдсудних і незнайому бабусю і поїхав в сторону с. Доброгірське. Хлопці та бабуся сиділи на задньому пасажирському сидінні і мирно розмовляли про внучку бабусі, яку вони всі разом шукали. Дорогу йому показував один із підсудних. Коли під`їхали до лісопосадки, один з підсудних сказав, що їм потрібно вийти біля зазначеної лісопосадки, щоб дівчина їх не побачила і не втекла. Він висадив зазначених осіб біля лісопосадки, бабуся розплатилася з ним за таксі, після чого він поїхав.
Також свідок ОСОБА_46 при відтворенні обстановки та обставин подій 10.05.2012, вказав, де він висадив з автомобіля підсудних і бабусю, в якому напрямку вони пішли в ліс, де пізніше і був виявлений труп ОСОБА_17 (т. 2 а.с.236-240)
Вищевикладені покази свідків підтверджуються також письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінальної справи, а саме:
- протоколом огляду місця події від 06 грудня 2011, в ході якого було оглянуто ділянку лісопосадки, розташованої з лівого боку а/д Вільногірськ - Лихівка, у напрямку руху на Лихівку, встановлено, що в ході проведення зазначеного огляду було виявлено труп потерпілої ОСОБА_17 зі значними проявами гнильного розкладу. Труп розташований на спині, присипаний листям (т. а.с. 206-209);
висновком судово-медичної експертизи № 654 від 21.06.2012, яким підтверджено, що у ОСОБА_17 виявлено великі зіяючі рани з дефектом м`яких тканин, з великими фестончастими, розплавленими, брудно-коричневими краями, без крововиливів в навколишні тканини на обличчі, шиї, кистях, лівому стегні. При медико-криміналістичному дослідженні виявлено пошкодження під`язикової кістки органокомплексу шиї - згинальний переломо-вивих лівого великого рогу, який був заподіяний при інтенсивному відхиленні дистального відділу лівого великого рогу кістки всередину, в напрямку до правого рогу з подальшим його відхиленням всередину і переломом. Смерть ОСОБА_17 , можливо, настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї тупим, твердим предметом або предметами. З огляду на характер перелому під`язиковой кістки, він міг утворитися при механізмі і взаєморозміщення потерпілої і нападника, як зазначено в протоколі відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 211-219);
висновком комісійної судово-медичної експертизи № 212 від 07.08.2012, яким встановлено, що з моменту смерті ОСОБА_17 до моменту первинного дослідження трупа пройшло приблизно 1-4 тижні. Наявність згинального переломо-вивиху великого рогу під`язикової кістки, гостра емфізема легенів можуть вказувати, що причиною смерті могла бути механічна асфіксія внаслідок здавлювання органів шиї тупим твердим предметом (предметами), можливо і рукою сторонньої людини. Смерть ОСОБА_17 наступила від асфіксії на перших хвилинах після здавлення шиї. Характер і механізм перелому під`язикової кістки свідчить про дію травмуючого предмета в напрямку спереду назад, відносно передньої поверхні шиї ОСОБА_17 , що може вказувати і на розміщення нападника перед передньою поверхнею шиї потерпілої, під час знаходження останньої в горизонтальному положенні. Встановлений механізм утворення перелому під`язикової кістки не суперечить обставинам їх утворення, зазначених у протоколі відтворення обстановки і обставин події від 11.05.2012 (т. 4 а.с. 19-43).
Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт ОСОБА_47 , підтвердив результати проведенної комісійної судово-медичної експертизи. Окрім того, експерт пояснив, що перелом під`язикової кістки не міг бути наслідком посмертного огляду трупу ОСОБА_17 при проведенні цієї експертизи.
При цьому, як видно із протоколу відтворення обстановки і обставин події з фототаблицею за участю ОСОБА_6 від 11.05.2012 та дослідженого під час судового засідання відеозапису, обставин вбивства ОСОБА_17 підсудний ОСОБА_48 підтвердив в присутності двох понятих, показавши на місцевості де вони з ОСОБА_5 скоїли вбивство і яким чином, що узгоджується з протоколом огляду місця події із фототаблицею від 06 грудня 2011 року, який підтверджує ряд обставин, що не були відомі слідству і були отримані від засуджених в ході досудового слідства, та як вказав ОСОБА_6 , труп ОСОБА_17 вони з ОСОБА_5 поклали на спину, догори обличчям, і присипали листям, а також діями кожного з них. Так, при вбивстві ОСОБА_17 , ОСОБА_5 душив мотузкою ззаду, а ОСОБА_6 тиснув рукою за шию, що узгоджується з висновками судово медичної експертизи - смерть ОСОБА_17 наступила від асфіксії.
З огляду на викладене суд обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину.
Отже, дослідивши матеріали кримінальної справи в межах апеляцій і вислухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що вина засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у скоєнні вбивства ОСОБА_16 і ОСОБА_17 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджена дослідженими судом доказами, яким суд надав належну оцінку.
Як обґрунтовано було встановлено місцевим судом, засуджені в ході досудового слідства давали свідчення, кожен окремо, про обставини скоєння вбивств ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , з кожним з них в ході досудового слідства проводились слідчі дії, в процесі яких вони в присутності їх захисників і понятих вказували на місця вчинених ними злочинів та дії кожного з них, узгоджуються в цілому з іншими доказами у справі.
Як було встановлено судом, до, під час і після вбивства ОСОБА_16 засуджені постійно перебували разом. При цьому ОСОБА_5 відігравав активну роль в подіях - завдав удар ножем. ОСОБА_6 при цьому утримував за руку ОСОБА_16 , а потім брав участь у приховуванні трупа, умовляв свідка ОСОБА_24 , який відмовився на прохання ОСОБА_6 винести труп. Крім того, щоб не бути викритим у вчиненні вбивства ОСОБА_16 , підсудні удвох розробили план, як позбутися ОСОБА_17 , та, реалізуючи його разом, відвезли бабусю на таксі за місто в ліс, де вбили її та сховали труп.
Послідовність всіх досліджених судом обставин вбивств свідчать про наявність змови на досягнення результату, тобто про умисні усвідомлені і цілеспрямовані дії засуджених, спрямовані на досягнення своєї мети - вбивство ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

За фактом скоєння крадіжки майна у ОСОБА_17 .

Правильність та об`єктивність висновку суду в частині доведення винуватості ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, з яким погоджується і колегія суддів, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показами потерпілої ОСОБА_35 про те, що ОСОБА_17 приходилася їй матір`ю. Останній раз вона бачила матір 11.11.2011, а по тому, приблизно п`ять днів, подруга її матері - ОСОБА_41 , запитала у неї, де її мати і чому в її квартирі вже кілька днів горить світло, а двері ніхто не відкриває. Запасним ключем, який був у маминої подруги, вони відкрили вхідні двері квартири та побачили, що всередині все було перевернуто. Про те, що сталося, вони повідомили в міліцію;
-протоколом огляду місця події від 08.05.2012 - квартири АДРЕСА_5 , згідно якого в ході проведення даної слідчої дії було проведено огляд зазначеної квартири, в котрій був порушений порядок, розкидані речі. Також вилучено ряд речей, на яких виявлені різні сліди (т. 1 а.с. 81-84);
- протоколом відтворення обстановки і обставин події від 23.08.2012, в ході якого підсудний ОСОБА_6 розповів і показав, як саме він проник в квартиру після вбивства ОСОБА_17 , звідки скоїв крадіжку грошових коштів, шуруповерта та болгарки, а також вказав, де саме в зазначеній квартирі знаходилися речі, які він викрав.(т. 5 а.с. 15-24).

Колегія суддів вважає, що надавши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочинів, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність засуджених в скоєнні злочинів за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 необґрунтовано засуджено за вчинення цих злочинів, немає підстав, тому доводи апеляцій сторони захисту є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини вчинення цих злочинів, оскільки перевіркою матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, не має підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку у повному обсязі, на чому наполягають в своїх скаргах апелянти.

Отже, аналізуючи позиції ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , співставляючи їх з обвинуваченням, що їм інкримінується, а також з показами потерпілих, свідків та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають підсудних у вчиненні вказаних вище злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вищенаведені докази винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_5 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать вимогам закону.

Щодо доводів апеляцій сторони захисту про допущену у справі неповноту судового слідства, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки як видно з протоколу судового засідання в ході судового слідства ніхто з учасників судового процесу не заявляв про виклик і допит додаткових свідків і це питання не обговорювалося. Крім того, з матеріалів справи видно, що про виготовлення протоколу судового засідання учасники судового процесу були повідомлені, зауважень на протокол судового процесу з цього приводу не подавали, а подані зауваження визнані судом такими, що не відповідають дійсності.
Окрім того, не знайшли підтвердження і доводи сторони зхисту, щодо ненадання підсудним можливості під час судового розгляду задавати запитання свідкам, оскільки, як видно з протоколів судових засідань, підсудні та їх захисники були присутні під час допиту всіх свідків та мали можливість задавати їм запитання.

Доводи засуджених про застосування щодо них недозволених методів ведення досудового слідства, не були підтверджені і спростовуються матеріалами перевірки, проведеної під час судового розгляду, за результатами якої 27 вересня 2013 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, яка не була оскаржена та скасована в апеляційному порядку.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» зазначено, що «коли особа заявляє небезпідставну скаргу про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів, має бути проведене ефективне офіційне розслідування, під час якого можна виявити та забезпечити показання винних осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду, передбачають проведення незалежного та безстороннього розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні».

З матеріалів справи видно, що судом було надано доручення прокуратурі провести перевірку заяви про застосування до підсудних в ході досудового слідства недозволених методів слідства, яку було здійснено прокуратурою м. Вільногірська, та за результатами якої постановою слідчого вказаної прокуратури ОСОБА_49 від 27 вересня 2013 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000018 від 12.09.2013 закрито в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_26 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Суд, посилаючись у вироку на наведене, взяв до уваги всі обставини, які мають істотне значення для правильної оцінки доводів підсудних щодо незаконності вчинених щодо них дій з боку працівників органів внутрішніх справ, а розслідування фактів, на які посилалися підсудні, колегія суддів вважає незалежним та безстороннім, що не ставить під сумнів законність проведеної перевірки. Отже, судом обґрунтовано було визнано, що не відповідають дійсності заяви засуджених про протиправне отримання від них зізнань у скоєнні вбивств ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , а також злочинів щодо потерпілої ОСОБА_15 і крадіжки майна з квартири ОСОБА_17 .

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляцій щодо невиконання судом вимог ст. 87 КПК України 1960 року про фіксацію судового процесу технічними засобами, оскільки з матеріалів справи видно, що під час її розгляду в суді першої інстанції в судовому засіданні 06 листопада 2013 року було задоволено відповідне клопотання про це засудженого ОСОБА_5 та перебіг судового процесу з цього моменту фіксувався за допомогою звукозаписувального пристрою, що підтверджується протоколом судового засідання та аудіо дисками технічного запису фіксування судових засідань даної кримінальної справи.

Перевіряючи доводи сторони захисту про порушення права підсудного ОСОБА_5 на захист через незадоволення його клопотання про ознайомлення з матеріаліми справи, колегія суддів вважає їх такими, що також не знайшли свого підтвердження, оскільки, з протоколу судових засідань видно, що 06.11.2013 судом було задоволенно його клопотання та неодноразово суд оголошував перерву для надання підсудним достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи.
Доводи прокурора про необхідність виключення із вступної частини вироку посилання на наявність судимостей у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають, як необгрунтовані, оскільки судом правильно зазначено, що ОСОБА_5 є особою, яка раніше не судима, а ОСОБА_6 є особою, яка раніше судима з огляду на те, що вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.08.2006 його було засуджено з застосуванням положень ст. 71 КК України, з урахуванням покарання за вироком цього ж суду від 21.07.2004, та ці судимості в установленом законом порядку не зняті і не погашені.

Аналізуючи доводи сторін обвинувачення та захисту про невідповідність призначенного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі підсудних, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на матеріали кримінальної справи суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, не встановив обставин, які б пом`якшували покарання, визнав обставинами, що обтяжує покарання засудженим, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та скоєння злочину відносно особи похилого віку, взяв до уваги відомості про особи підсудних, які, кожен окремо, характеризуються посередньо, Шевченко є особою раніше судимою, скоєні ними злочини відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, які призвели до смерті двох осіб, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, у цій кримінальній справі, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад, у зв`язку з чим доводи апеляцій в частині як пом`якшення, так і призначення більш суворого покарання є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає доводи апеляції прокурора про те, що з резолютивної частини вироку слід виключити призначення засудженим покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України такими, що заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 367 КПК України 1960 року, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КПК України 1960 року, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З матеріалів справи видно, що засуджені скоїли два вбивства, і обидва за попередньою змовою. Отже додаткова кваліфікація і призначення покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України є явно зайвою, оскільки вбивство ОСОБА_17 засуджені скоїли за попередньою змовою, з метою приховання іншого злочину і вчинене особами, які раніше вчинили вбивство, тому колегія суддів вбачає підстави змінити вирок в цій частині, виключивши з його резолютивної частини рішення суду про призначення покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі, як винесене надмірно.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року, кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу злочину.

На підставі ст. 376 КПК України 1960 року, апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені статтями 6, 7, 71, 72, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи постанову і закриває справу.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_6 в скоєнні незаконного носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу і незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту не була доведена в установленому законом порядку, тому вирок в цій частині обвинувачення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю, у зв`язку з відсутністю в діянні підсудного складу зазначених злочинів.

Так, ОСОБА_6 не визнавав себе винним у скоєнні цих злочинів.
З доказів, досліджених судом першої інстанції видно, що в ході огляду квартири АДРЕСА_6 від 17.05.2012, де проживав свідок ОСОБА_18 було виявлено та вилучено в мішку білого кольору ніж і поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору (т. 4 а.с. 95 ).
Цей ніж, згідно з техніко-криміналістичною експертизою № 38 / 03-04 від 19.05.2012, визнаний холодною зброєю колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення (т. 4 а.с. 103-105).
Судово-хімічної експертизою № 70/10/1466 від 22.05.2012 встановлено, що речовина, масою 31,3 г, вилучена в ході проведення огляду квартири АДРЕСА_6 , має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом - особливо небезпечним наркотичним засобом, маса якого, в перерахунку на суху речовину становить 29, 74 м (т. 4 а.с. 135-136).
В ході очної ставки під час досудового слідства, між ОСОБА_55 і ОСОБА_6 , ОСОБА_56 вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила злочин - незаконного зберігання наркотичних засобів за місцем його проживання, а ОСОБА_6 заперечував зазначені обставини (т.5 а.с. 25)
Крім показань свідка ОСОБА_18 про те, що наркотичні засоби і ніж, вилучені в його домоволодінні належать ОСОБА_6 в ході судового слідства не було видобуто ніяких доказів, що ці предмети належать саме ОСОБА_6 .
Судом першої інстанції наведені покази свідка ОСОБА_18 шляхом допиту в судовому засіданні не перевірені, у зв`язку з неможливістю забезпечення явки свідка до суду.
Також, встановлено в ході судового слідства, що свідок ОСОБА_18 є особою, яка вживає наркотичні засоби, та саме у нього були вилучені наркотичні засоби, тому він зацікавлений в тому, щоб не нести відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів.
Окрім того, відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 263 КК України відповідальність за цим складом злочину настає лише за носіння холодної зброї, а судом не було здобуто достовірних доказів того, що ОСОБА_6 носив вилучений в домоволодінні ОСОБА_18 ніж, який визнано холодною зброєю.
З урахуванням наведенного та тих обставин, що всі сумніви щодо доведеності вини підсудного в скоєнні злочину повинні трактуватися на його користь, та отримання доказів провини ОСОБА_6 в скоєнні цих злочинів вичерпана, колегія суддів дійшла висновку, що вирок у частині визнання ОСОБА_6 винним і засудження його за ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 263 КК України слід скасувати, а провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цих злочинів.

Отже, доводи ОСОБА_6 про те, що в порушення вимог кримінально - процесуального закону судом першої інстанції не було допитано свідка ОСОБА_18 , а його показання безпідставно покладено в основу вироку, враховані судом апеляційної інстанції при вищенаведеному.

Разом з цим, перевіряючи доводи захисту підсудного ОСОБА_5 щодо необхідності застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме - положеннь ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, колегія суддів вважає їх обгрунтованими з таких підстав.

Частиною першою статті 1 закону України "Про попередне ув`язнення" визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Між тим, ч. 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В межах кримінального провадження, що переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинили злочини до 21.06.2017, а отже, до них мають бути застосовані положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року.

Так, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, 07 травня 2012 року було затримано ОСОБА_6 .
Разом з цим, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, ОСОБА_5 затримано 09 травня 2012 року.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_6 до покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 07 травня 2012 року по 09 лютого 2015 року, з 31 березня 2016 по 01 листопада 2016 року та з 15 серпня 2017 року по 27 лютого 2020 включно, та ОСОБА_5 - з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 09 травня 2012 року по 09 лютого 2015 року, з 31 березня 2016 по 01 листопада 2016 року та з 15 серпня 2017 року по 27 лютого 2020 включно, оскільки саме в цей період вони мали статус попередньо ув"язненної особи.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 376, ч. 2 ст. 379 КПК України 1960 року, п. 15 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисників підсудного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі як винесене надмірно.

Скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, а провадження за цими епізодами закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року за відсутністю в його діянні складу злочину.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати підсудному ОСОБА_6 до покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 07 травня 2012 року по 09 лютого 2015 року, з 31 березня 2016 по 01 листопада 2016 року та з 15 серпня 2017 року по 27 лютого 2020 включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати підсудному ОСОБА_5 , до покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 09 травня 2012 року по 09 лютого 2015 року, з 31 березня 2016 по 01 листопада 2016 року та з 15 серпня 2017 року по 27 лютого 2020 включно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання ухвали апеляційного суду законної сили, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4