490/8828/16-к 27.12.2018
н/п 1-кп/490/530/2018
Справа № 490/8828/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

27 грудня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

кримінальні провадження №0004855, №0003397, №0000172 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, без місця реєстрації, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5

сторони захисту: адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні у зв`язку із спливом продовженого строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд ініціював перед учасниками судового провадження розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.

Прокурор клопотала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , в обґрунтування якого послалася на те що, останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину з основним покаранням позбавлення волі, тривалий час переховувався від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим існують ризики подальшого переховування обвинуваченого від суду, та продовжувати вчиняти нові злочини.

Обвинувачений заперечував проти продовження строку тримання під вартою, оскільки вважає що від суду не переховувався а знаходився на лікуванні, вважає що ризики на які посилається прокурор не є реальними.

Захисник просив у разі продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, оскільки визначена судом сумма застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є непомірною.

Вислухавши думку сторін у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не має офіційних джерел доходів, не має стійких соціальних зв`язків, тривалий час переховувався від суду, оголошувався у розшук, систематично вчиняв аналогічні кримінальні правопорушення, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом на час застосування запобіжного заходу не зменшилися, і перебуваючи на свободі ОСОБА_3 може ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальних провадженнях, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже, під час розгляду цьо питання вищевказані ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України значно не зменшилися, що є підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою. Разом із цим, ухвалою суду від 02.11.2018 року відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України ОСОБА_3 визначено заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на думку суду може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного, обвинуваченого необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду, в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість злочину у якому обвинувачується та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; вважаю за необхідне визначений розмір застави залишити незмінним, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати на чесь час розгляду кримінальних проваджень виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись положеннями гл. 18 КПК України, ч. 1 ст. 177, ст. 183, ст. 197, ст. 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжити до 26 лютого 2019 року. з залишенням права внесення застави, визначеної ухвалою від 02.11.2018 Центрального районного суду м. Миколаєва та покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з внесенням такої застави обов`язків, зазначених у цій ухвалі строком до 26 лютого 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1