ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/628/20 Справа № 208/5121/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0001320, № 0001313 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, маючого середню освіту, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 16.04.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 395, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На основі ч. 1 ст. 71 КК України частину не відбутого строку 1 місяць за вироком Заводського районного суду від 02.03.2010 року до відбуття 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 12.07.2018 року з Синельниківської ВК на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 року умовно-достроково з не відбутим строком 6 місяців 21 день,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін, до набрання вироком законної сили.
Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання період попереднього ув`язнення, з 16.10.2018 року до набрання вироком законної сили із розрахунку, одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обраховувати з дати попереднього ув`язнення 16.10.2019 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, маючого середню-спеціальну освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 10.11.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 2 роки 1 місяць за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.09.2015 року та призначеного до відбуття 5 років та 1 місяць позбавлення волі. Апеляційним судом Дніпропетровської області від 30.12.2015 року вирок змінено: виключено ст. 71 КК України, та постановлено вважати засудженим за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за вироком від 10.11.2015 року у виді 3 роки позбавлення волі та покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.09.2015 року виконувати самостійно, в іншій частині вирок залишено без змін. Звільнений 11.04.2018 року з Синельниківської ВК на підставі ухвали Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року, умовно-достроково з не відбутим строком 5 місяців 18 днів;
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення, з 11.10.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному деню позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дати попереднього ув`язнення 11.10.2019 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Приблизно о 01.00 год. 28.05.2019 року, ОСОБА_7 діючи з корисливого мотиву, переліз через паркан домоволодіння буд АДРЕСА_4 , а далі через вікно ванної кімнати проникнув всередину будинку.
Діючи умисно, таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_10 , мікрохвильову піч, вартістю 933,33 грн.
Приблизно о 00.30 год. 13.06.2019 року, повторно, ОСОБА_8 перебуваючи разом із раніше знайомим ОСОБА_7 , біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , домовився про спільне вчинення кримінального правопорушення, направленого на таємне заволодіння чужим майном, що знаходиться на території квартири АДРЕСА_6 вказаного домоволодіння.
Того ж дня, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , діючи узгоджено за попередньою домовленістю, діючи умисно, повторно, перелізли через балкон зазначеної квартири, та відчинивши балконі двері шляхом віджиму пластикових дверей, проникли до приміщення квартири та викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , на загальну сумму 4563 гривень 08 копійок.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить даний вирок змінити в частині розподілу процесуальних витрат, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Просить зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати в дохід держави на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 19/12.1/903 від 23.07.2019 у розмірі 942 гривні 06 копійок, стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 471 гривень 03 копійки з кожного.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Зазначає, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційні вимоги сторони обвинувачення, думку обвинувачених, які не заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані, але не в повному обсязі.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. З ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави. При цьому суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, за власною ініціативою або за його клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Частиною 2 статті 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.
Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996, науково - дослідницькі установи судової експертизи проводять судову експертизу у кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення за рахунок засобів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз.
У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.
Згідно з п. 13 ч. 1, ч. З ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Таким чином, відповідно до положень глави 8 КПК України, встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.
Тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону районний суд, ухвалюючи стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах, а вказав у резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 942 гривні 06 копійок на користь держави слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що не можна визнати законним.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на підставі ст. 413 КПК України зміні, в частині розподілу процесуальних витрат, а саме: стягнення в дохід держави з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у розмірі 942 гривні 06 копійок та вважає за необхідне стягнути по 471 гривень 03 копійки в дохід держави з кожного обвинуваченого.
В іншій частині вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в частині розподілу процесуальних витрат- змінити.
Стягнути в дохід держави з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи по 471 гривень 03 копійки з кожного .
В іншій частині, - вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: