Справа № 128/1782/19
ВИРОК
Іменем України
19 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000406 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні має 1-ну неповнолітню дитину, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого

за ч. 1ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 14.05.2019 року, близько 14 год. 30 хв.. знаходячись поблизу подвір`я АДРЕСА_1 помітив, як із вказаного подвір`я вийшов ОСОБА_6 та присів у власний автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. / НОМЕР_1 /.
В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом та він реалізуючи даний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, підійшов до автомобіля «ВАЗ 2101» /д.н.з. НОМЕР_1 / та через відчинене вікно водійських дверцят забрав із замка запалювання ключ, змусивши цим ОСОБА_6 вийти із автомобіля, після чого у них виник конфлікт.
Скориставшись тим, що ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, сів у автомобіль марки «ВАЗ 2101» /д.н.з. НОМЕР_1 /, завів його за допомогою раніше вилученого ключа та поїхав у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи Вінницького НДЕКЦ при МВС України № 105 від 05.06.2019 року, вартість автомобіля «ВАЗ 2101» 1983 року випуску становить 13320 гривень. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 13320 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що всередині травня минулого року, в післяобідній час, знаходячись біля будинку №13 по вул. М. Озерного в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області він побачив, як його сусід, ОСОБА_7 , вийшов з двору та сів у своє авто. Тоді він підійшов до нього, зробив зауваження, щоб той «не ганяв», так як по вулиці ходять та граються діти. Вирішивши, що потерпілий проігнорував його зауваження, він, через відчинене вікно водійських дверей забрав із замка запалювання ключ та змусив ОСОБА_8 вийти з автомобіля, і тоді у них розпочався конфлікт. Сівши в дане авто, він поїхав до місцевого магазину, випив кави, де зустрів свого знайомого, і через хвилин 20 повернувся, щоб повернути автомобіль ОСОБА_9 . Про скоєне ним він жалкує, просить суд його суворо не карати, запевняючи в неповторенні подібного; просив вибачення у потерпілого, на даний час вони порозумілися між собою.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 14.05.2019 року, після обіду, він мав їхати на роботу, тому приїхав до свого знайомого, щоб забрати його також на роботу. Обвинувачений в цей час приїхав на білому «Ланосі» зі своїми друзями, які були, на його думку, п`яними. ОСОБА_10 підійшов до нього, забрав ключі, сам сів за кермо його автомобіля та поїхав кудись. Він в цей час зі своїм товаришем поїхали шукати його. Не знайшовши ОСОБА_11 в селі, він викликав поліцію. Коли вони сварилися та ОСОБА_12 відбирав у нього ключі, то повідомив, що ніби то колись він переїхав його велосипед. Згодом ОСОБА_12 пригнав автомобіль до нього додому; і коли вже приїхали працівники поліції, то авто було на місці. На даний час він не має ніяких претензій до обвинуваченого, оскільки вони порозумілися між собою, він прийняв вибачення ОСОБА_12 та просить призначити покарання останньому на розсуд суду.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження наявності судових витрат і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_5 , що виразились в незаконному заволодінні транспортного засобу, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого, його думку щодо міри покарання ОСОБА_5 , згідно якої він покладається на розсуд суду.

Згідно досудової доповіді, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю правопорушенню.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки такі докази стороною публічного обвинувачення суду не надавалися.

З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення дактилоскопічого, автотоварознавчого досліджень та біологічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення дактилоскопічого, автотоварознавчого досліджень та біологічної експертизи в розмірі 3035 грн. 55 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1