Справа № 495/7447/19
Номер провадження 1-кп/495/443/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000357 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Полянецьке Савранського району Одеської області, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

потерпіла ОСОБА_6

представник потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 02 квітня 2019 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 34.1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху України», які зобов`язують водія:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі;

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

горизонтальна дорожня розмітка 34.1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено...

Так в зазначений день та час, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним мікроавтобусом «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 59 км + 387 м автодороги Одеса-Рені Білгород-Дністровського району Одеської області, із сторони м. Одеси у напрямку м. Рені, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керуванням транспортним засобом, ігноруючи вимоги горизонтальної дорожньої розмітки, безпідставно здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, не переконавшись що маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де допустив зіткнення із мікроавтобусом «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , що рухався по зустрічній смузі руху у зустрічному напрямку, маючи можливість запобігти зіткненню належним виконанням вимог Правил дорожнього руху.

В подальшому на смузі руху транспорту в напрямку м. Одеси відбулось зіткнення мікроавтобуса «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , що рухався у попутному із мікроавтобусом «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мікроавтобуса «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден обличчя, в області волосистої частини голови, крововиливи в м`які покриви кісток склепіння черепа, внутрішньочерепний крововилив під павутинну оболонку правої півкулі головного мозку; закритого перелому грудини; розриву печінки і області воріт з розривами кровоносних судин, розривів в області воріт селезінки, розриву брижі тонкої кишки, крововиливу в брижі ободової кишки; крововиливів в жирову капсулу правої нирки; саден кінцівок, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, та від яких наступила смерть на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 02.04.2019 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, він керуючи та рухаючись на своєму мікроавтобусі марки «Mercedes-Benz» державним номерним знаком НОМЕР_1 , направляючись по автодорозі Одеса-Рені Білгород-Дністровського району Одеської області із сторони м. Одеси у напрямку м. Рені, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення із мікроавтобусом «Ford Transit» під керуванням загиблого потерпілого ОСОБА_8 . У скоєному розкаявся, просив не позбавляти його волі. Цивільний позов потерпілої в частині матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, в частині моральної шкоди поклався на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що загиблий потерпілий ОСОБА_8 її чоловік. 02.04.2019 року він зранку зібрався та поїхав на роботу. Приблизно через 10-15 хвилин, як її чоловік поїхав, подзвонив її родич та сповістив що чоловік потрапив у ДТП. Вона зразу поїхала на місце пригоди, де підбігла до обвинуваченого ОСОБА_3 , який був у свідомості та кричав що йому боляче. Вона кричала на нього, на що він пояснив їй, що відволікся на телефон. До неї підійшов водій іншої маршрутки, який був свідком ДТП та сказав, що коли сталося зіткнення він підбіг до автомобіля, де знаходився її чоловік, він ще дихав. Пояснила суду, що цей трагічний випадок пов`язаний зі смертю її чоловіка, спричинив різке погіршення психологічно-емоційного стану, внаслідок втрати чоловіка. Батько обвинуваченого після трагедії підходив до неї та просив, щоб його сина не садили до в`язниці, бо це вплине на його кар`єру. Також доповнила суду, що коли вона прибула на місце трагедії, фельдшер медичної допомоги сказала, що обвинувачений просив знайти в автомобілі ще один мобільний телефон. Вона вважає, що обвинувачений відволікся на мобільний телефон. Просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, передбачене санкцією статті. Цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік та стан здоров`я, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи викладене та те, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, сімейний стан, а саме те, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину, стан його здоров`я, а саме те, що він є інвалідом другої групи, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному, але з моменту події, тобто з квітня 2019 року до жовтня 2019 року, не робив ніяких дій, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди потерпілій, а почав частково сплачувати шкоду під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність у обвинуваченого такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила покарати обвинувачено суворо, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність обтяжуючих обставин при вчиненні злочину, те, що він є інвалідом другої групи, одружений та має на утриманні малолітню дитину, суд вважає необхідним призначити мінімальний строк позбавлення волі, передбачений санкцією статті 286 ч. 2 КК України.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у розмірі майнової шкоди у розмірі 223194,55грн. та моральну шкоду на її користь у сумі 1 000 000грн., а також моральну шкоду на користь малолітньої дитини ОСОБА_10 2014 року народження у сумі 1 000 000грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася з ушкодженням здоров`я потерпілої, душевних стражданнях у зв`язку зі втратою члена сім`ї.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, та визнання обвинуваченим ОСОБА_3 цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає необхідним задовольнити його частково, з урахуванням добровільно перерахованих коштів на ім`я потерпілої у сумі 9150грн., та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 214 044,55грн.

З урахуванням ушкодження здоров`я потерпілої, душевних стражданнях у зв`язку зі втратою члена сім`ї, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої компенсацію моральної шкоди у сумі 500 000грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 , яка заявила його у якості цивільного позивача у кримінальному провадженні, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди у сумі 1 000 000грн. залишити без розгляду з правом звернення з позовом у порядку цивільного судочинства. До такого висновку суд дійшов з тих підстав, що ОСОБА_11 не визнана ухвалою суду цивільним позивачем у цьому кримінальному провадженні, оскільки не зверталася до суду з таким клопотанням. За таких же обставин суд вважає залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_10 2014 року народження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану мікроавтобуса «Mercedes-Benz» державним номерним знаком НОМЕР_1 у сумі 1884,12грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної технічного стану мікроавтобуса «Ford Transit» державним номерним знаком НОМЕР_2 у сумі 1884,12 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану мікроавтобуса «Mercedes-Benz» державним номерним знаком НОМЕР_3 у сумі 1884,12 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження у сумі 4710, 30 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 1884,12 грн.

Речові докази: автомобіль марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Вільямса, 89-А повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани повернути власнику ОСОБА_12 .

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Вільямса, 89-А залишити по належності.

Скасувати арешт з автомобіля марки «Ford Transit» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Скасувати арешт з автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 214 044,55грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди у сумі 500 000грн.

Позовні вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишити без розгляду з правом звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану мікроавтобуса «Mercedes-Benz» державним номерним знаком НОМЕР_1 у сумі 1884,12грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної технічного стану мікроавтобуса «Ford Transit» державним номерним знаком НОМЕР_2 у сумі 1884,12 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану мікроавтобуса «Mercedes-Benz» державним номерним знаком НОМЕР_3 у сумі 1884,12 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження у сумі 4710, 30 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 1884,12 грн.

Речові докази: автомобіль марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Вільямса, 89-А повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани повернути власнику ОСОБА_12 .

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Вільямса, 89-А залишити по належності.

Скасувати арешт з автомобіля марки «Ford Transit» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Скасувати арешт з автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1