Справа №949/306/20
Провадження №1-кс/949/56/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 07.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотання про накладення арешту на:
- автомобіль марки "КАМАЗ-55102" д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки СЗАП-8551 д.н.з. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 ;
- дошки породи сосна загальною кубомасою 23 м.куб., яку перевозив ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні слідчого відділення Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 07.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Вказує на те, що 06 березня 2020 року біля 23 год. 30 хв. під час відпрацювання Дубровицького району Рівненської області, на вулиці Гагаріна в м. Дубровиця Рівненської області було зупинено автомобіль марки "КАМАЗ-55102" д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки СЗАП-8551 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив дошку породи сосна в кількості приблизно 23 м. куб.
В ході огляду місця події 07 березня 2020 року було виявлено та вилучено автомобіль марки "КАМАЗ-55102" д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки СЗАП-8551 д.н.з. НОМЕР_2 та дошку породи сосна приблизною кубомасою 23 м. куб., які знаходились в причепі автомобіля і перебувають на зберіганні на території Дубровицького лісгоспу.
Вилучене майно постановою від 07.03.2020 року визнане та приєднане до матеріалів кримінального провадження №0000105 від 07.03.2020 року у якості речових доказів.
У клопотанні, як на обґрунтування своїх доводів для застосування арешту майна, слідчий посилається на показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Так, з показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що під час відпрацювання 06 березня 2020 року Дубровицького району Рівненської області за с. Заслуччя Дубровицького району було зупинено автомобіль марки КАМАЗ з причепом, який перевозив дошку. Водій автомобіля відмовився надавати документи на деревину. Після цього вказаний автомобіль з дошками транспортували в м. Дубровиця на територію Дубровицького ДЛГ.
Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях вказав, що на даний час перебуває на посаді лісничого Залузького лісництва. Час від часу лісниками здійснюються службові виїзди з метою виявлення незаконних порубок лісу. Йому достовірно відомо, що у с. Жадень Дубровицького району є пилорама, яка належить ОСОБА_9 . ОСОБА_9 займається незаконною порубкою лісу і тримає свою пилораму для його обробки, який в подальшому продає. 06 березня 2020 року у вечірню пору він побачив, як у господарстві ОСОБА_9 завантажується дерев`яними дошками автомобіль марки "КАМАЗ" р.н. НОМЕР_1 . Так як йому відомо, що у ОСОБА_9 ті дошки отримані внаслідок незаконної порубки лісу, то про дану подію він повідомив працівників поліції.
Крім того, з показань свідка ОСОБА_10 , на які посилається у своєму клопотанні слідчий, вбачається, що він являється особою-підприємцем, діяльність якого полягає у купівлі та продажі дерев`яної продукції, в основному дошок. 06 березня 2020 року він придбав у м. Сарни у ФОП ОСОБА_11 , 23 куб. м. дошок породи сосна. На придбання даних дошок у нього наявні документи, які йому надав продавець ОСОБА_11 , а саме товарно-транспортні накладні на ліс та на придбання дошки породи сосна, які були вилучені працівниками поліції. Дані дошки він віз у с. Удрицьк Дубровицького району, де мав ї висушити, щоб в подальшому продати. Так як власного автомобіля він не має, то попросив вказані дошки перевезти свого знайомого ОСОБА_6 , у володінні якого є автомобіль марки "КАМАЗ" з причепом. У ранкову пору 06 березня 2020 року вказаний автомобіль у м. Сарни був завантажений дошками породи сосна і поїхав у напрямку с. Удрицьк Дубровицького району, а він на власному автомобілі поїхав за ними для супроводження. Їх маршрут пролягав з м. Сарни через села Карасин Сарненського району, Великі Озера, Будимля, Переброди, Жадень та до с. Удрицьк Дубровицького району. Коли він приїхав в с. Удрицьк, а саме місце, де мали сушити деревину, йому сказали, що зможуть прийняти для сушіння тільки частину деревини, що, відповідно, його не влаштувало. Після того ним було прийнято рішення перевезти дошки для сушіння у м. Дубровиця, так як йому стало відомо, що на нижньому складі ДП "Дубровицький лісгосп" є сушка і за нижчою ціною. Однак не доїжджаючи до м. Дубровиця, поблизу с. Заслуччя Дубровицького району автомобіль з дошками зупинили працівники поліції, так як у них виникли сумніви щодо законності походження дошок.
У клопотанні старший слідчий Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 ставить питання про накладення арешту на вказане майно для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, а також для збереження речових доказів.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задоволити з підстав, вказаних у клопотанні.
Власник вилученого автомобіля марки "КАМАЗ-55102" д.н.з. НОМЕР_1 та причепа марки СЗАП-8551 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо накладення арешту на його майно, так як необхідності застосування такого арешту нема. Перевезення дошки було на законних підставах, про що були пред`явлені відповідні документи.
Власник вилучених дошок ОСОБА_10 в судовому засіданні надав покази, які є аналогічними тим, що надані в ході досудового розслідування та в задоволенні клопотання просив відмовити.
Представник власників вилученого майна - адвокат ОСОБА_3 просив у задоволенні клопотання відмовити з огляду на те, що вилучені автомобіль з причепом та свіжа дошка об`ємом 23 куб. м. не є ні об`єктом, ні предметом злочину, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме по ч. 1 ст. 246 КК України незаконна порубка лісу. ОСОБА_10 було надано достатньо доказів, які свідчать про законність придбання вищевказаних дошок, а саме товарно-транспортні накладні та виписку щодо надання права займатися деревопереробною діяльністю особи, у якої такі дошки були куплені.
Також адвокат ОСОБА_3 додав, що докази з приводу незаконності порубки лісу ґрунтуються на показах свідка ОСОБА_8 . Однак особа у якої нібито ОСОБА_10 та ОСОБА_6 06 березня 2020 року загружали дошки в с. Жадень Дубровицького району, а саме ОСОБА_9 до цього часу слідчим не допитаний в якості свідка, а тому показання ОСОБА_8 нічим не підтверджені. При цьому зазначив, що згідно довідки, виданої старостою с. Жадень ОСОБА_12 , ОСОБА_9 з 05 листопада 2015 року на території с. Жадень не зареєстрований і не проживає та не займається на даній території підприємницькою діяльністю. До того ж, санкція статті КК України, відомості про яку внесені до ЄРДР, не передбачає спеціальної конфіскації, що, відповідно, було б підставою для накладення арешту на вилучене майно. Крім того, дошка є будівельним матеріалом, яка не вилучена законом з обігу та на придбання якої крім вищевказаних документів, більше нічого не потрібно. Отже, необхідність такого арешту слідчим не доведена.
Вислухавши думку слідчого ОСОБА_4 , власників вилучена майна та їх представника - адвоката ОСОБА_3 , дослідивши додані до клопотання копії документів, а також документи, додані в ході судового розгляду. слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Вказаний перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Аналізуючи дане клопотання про арешт майна та пояснення слідчого, останній вказує, що метою застосування такого арешту є збереження речових доказів.
Зазначене підтверджується постановою старшого слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 07.03.2020 року про визнання та прилучення переліченого у клопотанні майна в якості речових доказів до кримінального провадження №0000105 від 07.03.2020 року.
Згідно з ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України цього Кодексу.
Однак вищевказані вимоги слідчим дотримані не в повному обсязі.
Зазначаючи обставини, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, не наводить підставу для накладення арешту на вказане ним майно та обґрунтування необхідності такого арешту, яке ґрунтується лише на припущенні ймовірної незаконної порубки дерев.
До того ж, вказані дошки не містять чіткої конкретизації та ідентифікації, що надає можливість відрізнити їх від інших аналогічних дошок.
Обов`язок подачі таких даних лежить саме на слідчому, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
Крім того, як у клопотанні, так і у витязі з ЄРДР, який наявний у матеріалах клопотання, чітко вказуються обставини перевезення дошки, хоча правова кваліфікація значиться по ч. 1 ст. 246 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу.
Об`єктом вказаного злочину є встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища.
Диспозиція ст. 246 КК України вказує, що цей злочин спрямований на ліс та інші захисні лісові насадження.
Офіційне визначення поняття «ліс» вказане у ст. 1 Лісового кодексу України, де його розглядають як тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані в своєму розвитку, впливають одне на одного і на навколишнє природне середовище.
Предметом вказаного злочину є дерева і чагарники, які ростуть у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду. За ст. 246 слід кваліфікувати посягання на сироростучі (живі) дерева і чагарники, які знаходяться на пні (не відділені від коріння), у т.ч. порубку сіянців, саджанців, підліска.
З об`єктивної сторони злочин виражається у незаконній порубці дерев і чагарників. Так, незаконна порубка у лісах, захисних та інших лісових насадженнях утворює склад цього злочину лише тоді, коли це заподіяло істотну шкоду.
Під порубкою розуміються: 1) повне відокремлення дерева або чагарника від кореня будь-яким способом (спилювання, зрубування, повалення транспортним засобом тощо); 2) викорчовування - видалення деревостану з корінням; 3) пошкодження дерева або чагарника до стану припинення росту (наприклад, відокремлення основних гілок від стовбура дерева, глибокі насічки на стовбурі дерева).
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 07.03.2020 року, з місця події були вилучені автомобіль марки "КАМАЗ-55102" д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки СЗАП-8551 д.н.з. НОМЕР_2 та дошки породи сосна приблизною кубомасою 23 м. куб.
У даному випадку слід звернути увагу на той факт, що дошки є пиломатеріалами, які виготовляються з колод або брусів та використовуються в будівництві, в меблевій промисловості, у виробництві тари та ін.
Отже, такі обставини, які послугували для внесення відомостей до ЄРДР, не свідчать про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У судовому засіданні не встановлено підстав для арешту майна, так як дане клопотання є передчасним, оскільки на момент його розгляду законність придбання та перевезення вилученого майна не спростована слідчим, не встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні певною особою кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, бо до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені лише дані про перевезення дошки породи сосна, що само по собі не містить інформації про наявність кримінального правопорушення, бо відсутні вказання на необхідні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що у відповідності із ст.173 КПК України, обумовлює відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки не доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
На підставі викладеного, виходячи із принципу змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, рахую, що слідчий не надав суду належних доказів щодо необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у кримінальному провадженні №0000105 від 07.03.2020 року.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 07.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1