Справа № 697/809/20
Провадження № 1-кп/697/145/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межиріч, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого судимості в силу статті 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 02.04.2020, близько 16.00 годин, перебуваючи в житловому будинку, що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого зняття готівкових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю останньої, таємно викрав з сумки, яка знаходилась в кімнаті житлового будинку, банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носії, і у контексті положень ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку, що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Він же , ОСОБА_4 , 02.04.2020, близько 16.00 годин перебуваючи в житловому будинку; що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , маючи доступ до банківської картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , розуміючи, що на даній картці наявні грошові кошти, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, намагався зняти грошові кошти з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою ОСОБА_6 , передавши останньому банківську картку та повідомивши пін код, вчинивши при цьому усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 не віддав йому зняті грошові кошти.

Під час проведення досудового розслідування 30.04.2020 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений, потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 ( тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.. за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

У підготовчому провадженні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, потерпілої, дійшов наступного висновку.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обгрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185. КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) які, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії невеликої тяжкості та середньої тяжкості кримінальних правопорушень. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-371,373-374, 471, 473-474 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30.04.2020 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 ( тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.,

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий підпис ОСОБА_1