ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/850/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 953/4823/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001253 від 24.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001253 від 24.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), в межах строку досудового розслідування до 22 травня 2020 року, включно.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , як захисник підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на недоведеність слідчим та прокурором реальної можливості настання зазначених в клопотанні ризиків та недоведеність прокурором неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні. Вважає, що відносно підозрюваного можливо обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Київського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001253 від 24.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
24.03.2020 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України. Цього ж дня, повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
24.03.2020 року слідчий поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також відомості стосовно особи підозрюваного, який є раніше неодноразово судимим, останній раз 29.03.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України з випробуванням 2 р., офіційного джерела доходів не має, слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, постійне місце працевлаштування і він веде асоціальний спосіб життя, а також може незаконно впливати на свідків та потерпілого, враховуючи, що він вчинив кримінальне правопорушення біля місця проживання потерпілого та свідків. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання. Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ОСОБА_7 злочин та особу підозрюваного, вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), в межах строку досудового розслідування до 22 травня 2020 року, включно.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором, слідчим та судом враховано дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, офіційно не працює, міцних соціальних зв`язків не має та доведено достатньо підстав та ризиків вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, який скоїв закінчений замах на вчинення особливо тяжкого злочину, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, не працює. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків та вчинити інший злочин. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою ОСОБА_7 підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, яке інкримінується підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у злочині, вчиненому відносно життя та здоров`я фізичної особи, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчать про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та додані слідчим до клопотання докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим і прийнято вмотивоване рішення.
При цьому колегія суддів звертає увагу на наявність відомостей щодо непогашених судимостей, що свідчить про антисоціальний спосіб життя підозрюваного, а відомості про те, що він не одружений та не має на утриманні дітей або дружини, офіційно не працевлаштований свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді