Справа № 191/154/20
Провадження № 1-кп/191/22/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000037 від 10.01.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, не маючого постійного місця проживання, раніше судимого:

- 27.07.2004 року засуджений Синельниківським районним судом за ч.1 ст. 289, ч. 1 ст. 115, ст. 70 КК України до позбавлення волі на 8 років, звільнений 01.02.2010 за ст. 81 КК України, умовно-достроково звільнений, невідбутий строк 1 рік 10 місяців 29 днів;
- 12.05.2011 року Синельниківським міським судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 6 місяців по вироку Синельниківського міськрайонного суду від 27.07.2004, до відбуття покарання 3 роки 6 місяців; 12.09.2014 року звільнений ;
- 24.03.2015 року Синельниківським міським судом за ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч.З ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки; звільнився 29.06.2017 за ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 2 дні;
- 20.08.2018 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.1 ст. 162 КК України до обмеження волі на 1 рік 4 місяці, на підставі ч. 1 ст.71 КК України частково приєднано покарання по вироку Синельниківського міськрайонного суду від 24.03.2015 року, до позбавлення волі на строк 2 роки; звільнився 18.12.2019 року із П`ятихатської ВК по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

за участі в судовому розгляді: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний злочин , за наступних обставин.
09.01.2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 ,
перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля місця проживання
ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник прямий умисел на незаконне проникнення до житла.
Не маючи дозволу законного володільця ОСОБА_5 та всупереч його волі, не маючи права на проникнення до чужого житла, не перебуваючи з власником у родинних зв`язках, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний умисел, направлений на порушення конституційної гарантії кожної особи на недоторканість житла та іншого володіння особи, діючи умисно, перебуваючи поблизу вказаного домоволодіння, 09.01.2020 року приблизно о 17 годні 00 хвилин ОСОБА_3 незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 .
В подальшому, проти волі присутнього мешканця домоволодіння ОСОБА_5 , розбив вікно, через яке незаконно проник у житло, чим порушив передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» гарантоване право громадянина України на недоторканість житла, а саме власника вказаного домоволодіння - ОСОБА_5 .
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.162 КК України визнав в повному обсязі та пояснив обставини так як зазначено в обвинувальному акті. Просив суд суворо не карати, розкаявся у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явися надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності; просив визначити міру покарання на розсуд суду, цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки сторонами кримінального провадження не оспорювались фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, тому вислухавши думку сторін кримінального провадження, та роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд дійшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України - є визнання винуватості, щире каяття.

Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння .

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий, визнав свою провину, розкаявся.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 статті 162 КК України у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 70 ( сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1