Справа № 741/1816/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/300/20
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000301 від 20 вересня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 13 листопада 2018 року вироком Чернігівського апеляційного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Чернігівського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, за сукупністю злочинів за двома вироками призначене покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання, з 19 жовтня 2018 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 1 144 гривні процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 20 вересня 2018 року близько 17 години ОСОБА_6 , у парку в м. Носівка Чернігівської області по вул. Центральній, під час спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 7 500 грн, витягнувши їх з кишені штанів ОСОБА_9 , після чого, не реагуючи на прохання потерпілого повернути йому кошти, для доведення злочину до кінця, застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдавши тому не менше одного удару кулаком по голові в область лівого вуха, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин завушної ділянки зліва, у вигляді садна лівої завушної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, та з викраденими коштами зник з місця вчинення злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, пом`якшити покарання, мотивуючи тим, що він розкаявся у вчиненому, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдані збитки, що підтверджено нотаріально, має єдину рідну людину бабусю, яка потребує його допомоги. Просить проявити гуманність та милосердя до нього, до його важкої сирітської долі і призначити більш м`яке покарання ніж визначив суд першої інстанції. Запевняє, що більше злочинів скоювати не буде.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, зазначаючи, що за двома вироками покарання обвинуваченому призначене у мінімальних межах санкції статті шляхом часткового складання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у пограбуванні потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому повторно, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Чернігівського апеляційного суду від 13.11.2018 вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 був скасований за м`якістю призначеного покарання та постановлений новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України посилене покарання та призначене позбавлення волі на строк два роки.

У період строку на оскарження вироку районного суду від 15.06.2018, ОСОБА_6 20.09.2018 вчиняє пограбування, більш тяжкий та зухвалий злочин, в порівнянні з повторною крадіжкою чужого майна.

Раніше він п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення аналогічних злочинів, проте на шлях виправлення не став, продовжує протиправну поведінку.

Визнання провини, каяття, відшкодування шкоди потерпілому, його небажання ув`язнювати обвинуваченого, в повній мірі враховані судом при обранні строку покарання в мінімально-допустимих межах санкції статті та шляхом застосування часткового складання покарань.

Прохання в апеляційній скарзі обвинуваченого про зниження строку покарання не може бути задоволене, виходячи із загальних засад кримінального закону про призначення покарання.

Кожній засудженій особі має бути призначене покарання, яке є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Сиротою, як зазначає апелянт, може бути тільки неповнолітня особа, яка не має батьків. Обвинувачений ОСОБА_6 повнолітня дієздатна особа, яка новий тяжкий злочин вчинила після засудження його за злочин середньої тяжкості, неодноразово засуджувався за злочини проти власності, під час відбування покарання зарекомендував себе негативно, за місцем проживання - формально позитивно, поряд з визнанням провини, відшкодуванням шкоди потерпілому, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання на строк від 4 до 6 років позбавлення волі. За попереднім вироком від 13.11.2018 покарання у виді 2 років позбавлення волі обвинувачений не відбував, був взятий під варту у цьому провадженні 19.10.2018.

Наявність пом`якшуючих обставин, поряд з обтяжуючою обставиною та негативними даними про особу обвинуваченого, не дозволяють судити про істотно меншу суспільну небезпечність ОСОБА_6 , щоб призначити йому покарання за грабіж із застосуванням насильства, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

З урахуванням викладеного, вимога апелянта про призначення більш м`якого покарання, а також покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, не може бути задоволена, як така, що прямо суперечить кримінальному закону про призначення покарання, зібраним у справі доказам, що характеризують особу обвинуваченого, який становить високу суспільну небезпечність як особистість і не зможе виправитися без застосування до нього реальної міри покарання на тривалий строк.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12