У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04 липня 2014 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 22 березня 2016 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, який звільнений з місць позбавлення волі 21 вересня 2016 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зарахований в строк покарання його попереднє ув`язнення в даному провадженні у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» у період з 31 січня 2020 року по 23 березня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили обвинуваченому ОСОБА_5 залишений без змін тримання під вартою.

Суд у вироку визнав доведеним, що 31 січня 2020 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 29-Б, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з торгівельних стелажів: шоколад «Milka» 300 г. молочний з начинкою зі смаком чізкейку, полуничною начинкою та печивом м/уп в кількості 4 шт., артикул 147861, вартістю 67,50 грн. (без урахування ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 270,00 грн. (без урахування ПДВ), шоколад «Milka» 300 г. молочний з начинкою зі смаком ванілі та печивом ореол м/уп, в кількості 2 шт., артикул 131776, вартістю 67,50 грн. (без урахування ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 135,00 грн. (без урахування ПДВ), які поклав до пазухи светра, в якому був одягнений, та направився до виходу з магазину.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, останній, разом із викраденим товаром вийшов за лінію кас, не розрахувавшись за нього, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони магазину «АТБ- МАРКЕТ».
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг спричинити ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», матеріальну шкоду на загальну суму 405,00 грн. (без урахування ПДВ).

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року змінити та призначити більш м`яке покарання, врахувавши повне визнання його вини у вчиненому, щире каяття та наявність на утриманні неповнолітньої доньки, яка, наразі проживає з його цивільною дружиною.

Вислухавши пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції за обставин, наведених у вироку, про доведеність винуватості ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно - є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильного висновку в цій частині, не переглядає його відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Вказані вимоги закону, на думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримані, оскільки призначене обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції були враховані характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що віднесений законом до злочину середньої тяжкості, його посередня характеристика за місцем реєстрації, стан здоров`я, який на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 15 жовтня 2007 року.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, - визнано щире каяття.

На переконання колегії суддів, ґрунтовно суд першої інстанції визнав і обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.

Не залишилось поза увагою суду першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, і те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі.

За наведеним, суд першої інстанції обґрунтовано, за альтернативності видів покарань, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, призначив обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у мінімальних межах визначених кримінальним законом, яке є справедливим, а також необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Не є переконливими доводи обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно пом`якшення йому покарання з урахуванням наявності у нього неповнолітньої доньки, яка, наразі, проживає з цивільною дружино, оскільки відомості щодо перебування та утримання ним дитини матеріали кримінального провадження не містять, як і не надано таких доказів в суді апеляційної інстанції.

А тому, підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке є мінімальним, відповідно до санкції ч. 2 ст. 185 КК України, чи застосування положень ст. 75 КК України - колегія суддів не вбачає.

Будь-яких інших доводів на обґрунтування вимог щодо суворості призначеного ОСОБА_5 покарання, апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000727 від 31 січня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3