ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3342/19 Справа № 203/3503/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001352 від 28 травня 2019 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та визначено долю речових доказів.
ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він не відноситься до пільгової категорії населення та не має права на безоплатний проїзд в громадському транспорті та маючи намір на використання завідомо підробленого документа з корисливою метою, 10.05.2019 приблизно о 07.30 годині, знаходячись на ринку, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, познайомився із невстановленою в ході досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка запропонувала йому підробити пенсійне посвідчення, маючи для цього необхідні знаряддя та засоби, на що ОСОБА_7 погодився та виявив своє бажання на підроблення офіційного документа, з метою використання його у подальшому для отримання пільг у вигляді безоплатного проїзду у громадському транспорті.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні офіційного документу, а саме пенсійного посвідчення, в цей же день, надав свою фотокартку розміром 3*4, оскільки фотокартка із зображенням обличчя ОСОБА_7 є необхідним реквізитом пенсійного посвідчення, а також надав пустий бланк пенсійного посвідчення, який відповідно до Інструкції про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, яка затверджена Правлінням Пенсійного фонду України № 26-1 від 03.11.2017, знятий з обліку, тобто не є дійсним, тим самим здійснюючи пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою використання його в подальшому для отримання пільг у вигляді безоплатного проїзду у громадському транспорті.
Далі, ОСОБА_7 , 20.05.2019 приблизно о 07.00 годині,знаходячись на ринку, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, зустрівшись із невстановленою в ході досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_9 , та за матеріальну винагороду отримав від неї підроблене пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , вид пенсії інвалід 3 групи, номер пенсійної справи 621464 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації 15.05.2019.
Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в управлінні не перебуває, пенсійне посвідчення на його ім`я не видавалося. Пенсійне посвідчення НОМЕР_2 було видане 30.01.2019 на ім`я ОСОБА_11 , який перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує соціальну допомогу інваліду 3 групи, номер пенсійної справи 621463.
Відповідно до висновку судової техніко-криміналістичної експертизи № 3/2.1/514 від 09.07.2019, ознак заміни фотокартки в пенсійному посвідченні ААГ №146836/115, заповненому на ім`я ОСОБА_10 , 1974 року народження, не виявлено. Ознак внесення змін до первинного змісту реквізитів (підчищення, дописки, травлення, виправлення тощо) не виявлено. Цифра «9» у цифрову записі «1974» в графі «Рік народження» на першій сторонці посвідчення та цифри «49» у цифрову записі «1497» в графі «Розмір пенсії» на другій сторінці посвідчення повторно обведені без зміни їх первинного змісту.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 виразилися у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації і надає право на безкоштовний проїзд в громадському транспорті з метою його використання для засвідчення своєї особи та отримання відповідних пільг.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні офіційного документу, який видається установою і надає права з метою використання його іншою особою.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, 27.05.2019, приблизно о 17.20 годині, знаходячись в громадському транспорті, який рухався за маршрутом № 15, на зупинці «Центральний автовокзал» в м. Дніпрі, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на використання завідомо підробленого офіційного документу, достовірно знаючи, що не має права не безоплатний проїзд в міському пасажирському транспорті, пред`явив працівникам відділу контролю Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» ДМР, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 завідомо підроблений документ - пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , вид пенсії інвалід 3 групи, номер пенсійної справи 621464 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації 15.05.2019, яке викликало у останніх сумнів щодо його достовірності та подальшому працівниками поліції було вилучено.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 - злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.
На підставі викладеного ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні офіційного документу, який видається установою і надає права з метою використання його іншою особою; кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік, за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком 1 рік 4 місяці. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вказує на те, що призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, суд не врахував положень ст. 69-1 КК України, та призначив його у розмірі, що перевищує дві третини максимального строку покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю. Разом із цим, в якості обставин, що у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд врахував щире каяття та не встановив таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено максимальне суворе покарання у виді обмеження волі на строк до двох років, за наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, розмір покарання не міг перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.
Між тим, всупереч наведеним вимогам, суд призначив обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через призначення покарання, яке вимогам закону не відповідає, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, яке відповідатиме положенням ст. 69-1 КК України, застосувавши при цьому положення ч. 1 ст. 70 КК України та звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити, в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання:
- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік;
- за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
На підставі ст.ст. 75, п.п.1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього наступні зобов`язання: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4