Справа № 1-кп/593/11/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" грудня 2019 р. Бережанський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000183 від 06 серпня 2016 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта середня, не працюючого, судимого Бережанським районним судом Тернопільської області 10 травня 2016 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 210 годин громадських робіт,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 вчинив ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин. Вироком Бережанського районного суду від 10 травня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 210 (двісті десять) годин громадських робіт.
16 червня 2016 року начальником Бережанського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_6 письмово роз`яснено ОСОБА_3 порядок і умови відбуття покарання, що передбачені ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_3 ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію першого вівторка кожного місяця та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, передбачену ч.2 ст. 389 КК України. Також, цього ж числа ОСОБА_3 вручено направлення для відбування призначеного вироком суду покарання в Бережанському міському комунальному підприємстві «Господар».
ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із обов`язками додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт та із наказом Бережанського МКП «Господар» від 17 червня 2016 року № 41, згідно якого він прийнятий для відбування покарання у вигляді 210 годин громадських робіт з 17 червня 2016 року з відпрацюванням по 4 години в день, відпрацював згідно табеля виходу на роботу 4 години 21 червня 2016 року, а в подальшому, в порушення вимог ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, умисно без поважних на те причин не виходив на громадські роботи більше двох разів протягом місяця у період з 22 червня по 26 липня 2016 року, а саме не з`явився шість днів у червні 2016 року та вісімнадцять днів у липні 2016 року на прибирання об`єкту Бережанського МКП «Господар», ухиляючись таким чином від відбування громадських робіт.
Крім цього, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із передбаченими ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України обов`язками з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, прибувати до інспекції у визначені дні на реєстрацію, порушуючи встановлені обов`язки та порядок і умови виконання покарання, умисно без поважних причин не з`явився на періодичну реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції 05 липня 2016 року і за викликами до кримінально-виконавчої інспекції 29 червня 2016 року, 04 липня 2016 року та 13 липня 2016 року, ухиляючись таким чином від відбування громадських робіт.
За вчинення зазначених порушень 19 липня 2016 року до засудженого ОСОБА_3 . Бережанським районним сектором кримінально-виконавчої інспекції застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.
У зв`язку із продовженням ухиленням ОСОБА_3 від відбування громадських робіт, до яких він був засуджений, Бережанський районний сектор кримінально-виконавчої інспекції 26 липня 2016 року надіслав матеріали прокурору для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_3 , після застосування до нього попередження, знаючи, що стосовно нього направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності, продовжував умисно ухилятися від відбування громадських робіт, не виходив без поважних причин на роботу в БМКП «Господар» з 27 липня до 06 вересня 2016 року (тобто 3 дні у липні, 22 дні у серпні та 4 дні у вересні 2016 року) та 02 серпня 2016 року безпричинно не з`явився для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію у визначений день, за що повторно до ОСОБА_3 було застосовано 19 серпня 2016 року застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 , що виразилися у невиході на громадські роботи більше двох разів протягом місяця без поважних причин у період з 22 червня по 06 вересня 2016 року, останній не відбув 206 (двісті шість) годин громадських робіт.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України за ознаками: ухилення від громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

21 грудня 2019 року в м. Бережани згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 з другої сторони, відповідно до якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому діянні, а також узгоджено покарання, яке повинен нести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, шкода внаслідок вчинення якого завдана лише державним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні укладену угоду про визнання винуватості від 21 грудня 2019 року підтримує, просить її затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 укладену угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підтримує, просить її затвердити.

Прокурор укладену угоду про визнання винуватості між ним та обвинуваченим підтримує, вважає, що її слід затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що за умовами угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_3 в присутності захисника, міра покарання визначена у відповідності до ст.65 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між: прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , - і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за цим обвинуваченням.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, після постановлення вироку Бережанським районним судом 10 травня 2016 року, за яким покарання не відбув, то остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з застосуванням ст. 71 КК України, - за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2016 року у вигляді 25 днів арешту. Перерахунок невідбутої частини покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2016 року у вигляді 206 годин громадських робіт, з менш суворого виду покарання у більш суворий вид покарання, згідно п.4 ч.1 ст. 72 КК України провести виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Виходячи з наведеного співвідношення невідбута ОСОБА_3 частина покарання за вироком Бережанського районного суду від 10 травня 2016 року у переводі на арешт становить 25,75 днів арешту.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 21 грудня 2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді арешту терміном на 1 (один) місяць.

Згідно вимог ст. 71 Кримінального кодексу України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бережанського районного суду від 10 травня 2016 року у вигляді 206 (двохсот шести) годин громадських робіт, які за п.4 ч.1 ст.72 Кримінального кодексу України перевести у покарання у виді 25,75 днів арешту і остаточне покарання призначити у виді 1 (одного) місяця 25 (двадцяти п`яти) днів арешту.

Початок відбуття строку покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання.

На вирок можуть бути подані апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку суду.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: