печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 30.10.2017, на майно,

В С Т А Н О В И В :

28.04.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 29.04.2020, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 30.10.2017, в рамках здійснення кримінального провадження № 0000084, на земельні ділянки заявників.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, адвокат вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, а тому наявні підстави для скасування арешту майна.

Адвокат в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту майна у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З клопотання адвоката вбачається, що Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється процесуальне керівництво по матеріалах об`єднаного досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000084 від 19.04.2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, 4 ст. 190 КК України.

30.10.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 , у ході якого було виявлено та вилучено 9 мотоциклів, 7 з яких відповідно до інформації з Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва знаходяться у міжнародному розшуку, як викрадені на території іноземної держави, в тому числі на території Італійської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року клопотання сторони обвинувачення було задоволено та накладено арешт на земельні ділянки, які окрім іншого належать ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заборонивши особам, яким належить відповідне право, розпоряджатись вказаним майном, в тому числі заборонити Бердичівській районній державній адміністрації вчиняти дії щодо розірвання або іншого припинення договору з ПСП «Троянівське» від 18.03.2016 № 2-16 та додаткової угоди від 02.12.2016 р., договору від 18.03.2016 №5-16 та додаткової угоди від 30.06.2016 р., договору від 18.03.2016 року № 3-16; заборонити Гальчинській сільській раді вчиняти дії щодо розірвання або іншого припинення договору з ПСП «Троянівське» від 01.04.2016 року; заборонити Осиківській сільській раді вчиняти дії щодо розірвання або іншого припинення договору з ПСП «Троянівське» від 01.04.2016 року; заборонити Житомирській районній державній адміністрації вчиняти дії щодо розірвання або іншого припинення договору з ПСП «Троянівське» від 01.06.2016 року, договору від 16.03.2017 року та договору від 30.06.2017 року.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявників права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2017 задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, оскільки судом встановлено, що вказане майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для арешту майна, передбачених п.1, ч.2, ч.3, ст.170 КПК України, шляхом заборони особам, якім належить відповідне право, розпоряджатись вказаним майном..

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, при дослідженні слідчим суддею матеріалів клопотання про скасування арешту майна вставлено, що доказів в його обґрунтування слідчому судді не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які заявник посилається у своєму клопотанні, враховуючи, що до матеріалів клопотання долучено судове рішення про накладення арешту на майно, документи, які підтверджують право власності на земельні ділянки та документи на підтвердження повноважень адвоката, які в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту.

За вказаних обставин приходжу до висновку, що встановлені обставини судовим рішенням при накладенні арешту, представником заявника спростовано не було, а відтак слідчий суддя не доведено, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна заявників втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування відпали.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, заявником не доведено жодного аргументу наведеного в клопотанні, а відтак доводи клопотання про скасування арешту слід визнати як безпідставні, такі що не базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 30.10.2017, на майно, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1