Справа № 344/2100/20
Провадження № 1-кс/344/966/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000496 від 13.09.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулась в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 15.01.2019 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду накладено арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :22:002:0161, що розташована у с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та перебуває у власності по 1/2 частці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та заборонити особисто або через третіх осіб вчиняти із нею будь-які дії (розпоряджатися, відчужувати) в тому числі здійснювати будівельні роботи. Дана ухвала була винесена без повідомлення їх як співвласників земельної ділянки, копія ухвали їм не надсилалась та вони її не отримували, про її існування дізнались зі слів слідчого наприкінці лютого 2019 року. В даному випадку, суд не лише наклав арешт на їхню земельну ділянку, а й заборонив їм розпоряджатися та користуватися нею, в тому числі здійснювати будівельні роботи, що явно не є найменш обтяжливим способом арешту майна. Вони придбали земельну ділянку добросовісно, сплатили за неї кошти, а тепер позбавлені можливості вільно нею користуватись та розпоряджатись, незважаючи на те, що за весь час володіння ними земельною ділянкою по сьогоднішній день від ОСОБА_7 , яка вважає себе законною власницею та потерпілою від шахрайських дій невстановлених осіб, вони не отримували жодного повідомлення, листа, телефонного дзвінка, вимоги щодо повернення їй земельної ділянки чи оплати компенсації за неї, вона не зверталась до них з подібними позовними вимогами до суду. Досудове слідство по кримінальному провадженню розпочато 13.09.2017 року та триває по сьогоднішній день. арешт на земельну ділянку було накладено 15.01.2019року і не скасовано по сьогодні. Наскільки їм відомо, відомості про причетність до злочину їх або попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_8 не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно них не здійснюється досудове розслідування, нікому, в тому числі їм, про підозру у вчиненні злочину не повідомлено, ОСОБА_7 не пред`явлено цивільного позову в кримінальній справі, як нею не заявлено нею жодного цивільного позову щодо земельної ділянки в загальний суд, твердження органу досудового розслідування про те, що земельна ділянка є предметом, об`єктом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, належним чином не дослідження та не підтверджена допустимими доказами. Все перелічене в сукупності дає підставу стверджувати, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту їхньої земельної ділянки, відсутні, а тому арешт доцільно скасувати, оскільки немає підстав для його подальшого застосування.

В судовому засіданні представник адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідча проти поданого клопотання заперечила.

Заслухавши представника заявника, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна

Крім цього, згідно з ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в провадженні Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження внесене 13.09.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000496, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого cт. 190 ч. 3 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.01.2019 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :22:002:0161, що розташована у с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та перебуває у власності по 1/2 частці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та заборонити особисто або через третіх осіб вчиняти із нею будь-які дії (розпоряджатися, відчужувати) в тому числі здійснювати будівельні роботи.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

Слідчий суддя не приймає до уваги посилання представника заявника про те, що ризики, які стали підставою для застосування арешту земельної ділянки відсутні, а тому відпала потреба у арешті майна, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речових доказів.

Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що заявником не доведено обставин, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, вважаю, що підстав для задоволення клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000496 від 13.09.2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 20.02.2020 року.