Дата документу 10.02.2020 Справа № 323/2741/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/518/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/2741/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Оріхівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу.

Змінено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2020 року включно без визначення розміру застави.

Згідно зі змістом судового рішення, прокурор ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_8 , будучи раніше судимою, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не стала та знову вчинила умисне корисливе правопорушення за наступних обставин.

10.09.2019 року, приблизно о 19:20 годин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно,з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, ідо за її злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні крамниці ТОВ «РУШ» магазин «Єва 93», який розташований за адресою: вул. Гоголя, 11 в м, Оріхів Запорізької області, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрала туш для вій «LOreal Paris Bambi Eye False Lash Black», яка знаходилася на вітрині та належать ТОВ «РУШ», вартість якої відповідно до висновку експерта №23-182 від 17.09.2019 складає 269 гривень 70 копійок, чим спричинила матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Після чого залишила місце скоєння злочину та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.

25 вересня 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Оріхів, Запорізької області, громадянці України, не працюючій, одруженій, мас на утриманні неповнолітню дитину віком 14 років, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимі, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

08.11.2019 року обвинуваченій ОСОБА_8 слідчим суддею Оріхівського районного суду Запорізької області обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків на останню, в тому числі ОСОБА_8 заборонено залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово за виключенням явки до слідчого та суду.

12.11.2019 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України був направлений до суду для розгляду.

В ході проведення судового слідства по кримінальному провадженню 0000476 від 11.09.2019 року обвинувачена ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового засідання 02.12.2019 року не з`явилась в судове засідання, причини неявки не повідомила. Під час перевірки працівниками Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що 02.12.2019 року та 05.12.2019 року ОСОБА_8 на момент проведення перевірки була відсутня за місцем мешкання, чим порушила встановлені обмеження Оріхівським районним судом під час обрання вищевказаного запобіжного заходу. На теперішній час ОСОБА_8 за місцем мешкання відсутня, тобто переховується від органів суду, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказаний факт підтверджує наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме можливість вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, переховування від суду.

Враховуючи той факт, що обвинуваченою порушений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме те, що ОСОБА_8 в судове засідання 02.12.2019 року не з`явилась з невідомих причини, хоча про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а також те, що під час перевірки працівниками Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 02.12.2019 року та 05.12.2019 року ОСОБА_8 була відсутня за місцем мешкання, виникла необхідність змінити останній запобіжний захід на більш жорсткий.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні та доведені в судовому засіданні, застосування до обвинуваченої іншого запобіжного заходу, крім як тримання під вартою, є безпідставним і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надто суворим. В обґрунтування доводів зазначає, що обвинувачена дійсно порушила покладені на неї обов`язки та залишила місце постійного проживання без відповідного на це дозволу, однак в подальшому добровільно здалась органам поліції. Про те, що самовільно залишила місце постійного проживання, ОСОБА_8 щиро кається та зобов`язується виконувати всі покладені на неї обов`язки.

Також зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину віком 14 років, матеріальна шкода, спричинена вчиненням кримінального правопорушення, є незначною. А наявність в декількох судах кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 не є підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і обрати обвинуваченій запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Оріхівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.11.2019 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено останній залишати житло цілодобово за виключенням явки до слідчого та суду до 08.01.2020 року.

Під час розгляду зазначеного кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_8 не з`явилася в судові засідання призначені до слухання 02.12.2019 року та 09.12.2019 року по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялась судовою повісткою з повідомленням та повісткою під розписку, які маються в матеріалах справи.

Під час перевірки працівниками Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 02.12.2019 року та 05.12.2019 року обвинувачена була відсутня за місцем проживання, що підтверджується рапортами працівників поліції Оріхівського ВП. Крім того були допитані чоловік обвинуваченої ОСОБА_10 та сусід ОСОБА_11 , які 05.12.2019 року надали пояснення про те, що ОСОБА_8 02.12.2019 року покинула місце проживання і до теперішнього часу додому не поверталась.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.12.2019 року було задоволено клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченої ОСОБА_8 з метою її приводу для розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

20.12.2019 року ОСОБА_8 була затримана працівниками поліції о 16 годині 20 хвилин.

Згідно з вимогами ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Отже, окрім цих вимог, клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу має відповідати загальним вимогам, встановленим ст.184 КПК України, а тому суд, з урахуванням вимог ст.200 КПК України при вирішення питання про зміну запобіжного заходу має керуватись також й положеннями ст.177 КПК України, якими визначено підстави для застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування підстав для задоволення клопотання.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 , яка зазначила, що в одному із судів м. Запоріжжя у неї був суд, після якого вона була засмучена і вирішила залишитися у м. Запоріжжя в подруги, та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, судом першої інстанції врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , дані про її особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд ( справа «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року), ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя ( справа «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року), вчинення ним подальших правопорушень ( справа «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченої.

При прийнятті рішення суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які законом віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, а також дані про її особу, яка раніше судима, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинила новий злочин проти власності, вчинення яких стало для неї джерелом для існування, та дає підстави вважати, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вона підозрюється у тому числі у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Крім того, ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.11.2019 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання. Однак обвинувачена ОСОБА_8 не з`явилася в судові засідання 02.12.2019 року та 09.12.2019 року по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Під час перевірки працівниками Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 02.12.2019 року та 05.12.2019 року обвинувачена була відсутня за місцем проживання, чим порушила умови перебування під домашнім арештом та покладені на неї обов`язки. Зазначене також додатково свідчить про те, що обвинувачена може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується і у вчиненні інших злочинів, на розгляді Оріхівського районного суду Запорізької області перебувають декілька кримінальних проваджень щодо неї, остаточне рішення за якими ще не прийнято.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою щодо обвинуваченої.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченої постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, наявності на утриманні неповнолітньої дитини не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду судом першої інстанції клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що посилання сторони захисту на відсутність заявлених ризиків є безпідставним, оскільки існування цих ризиків перевірялося і під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, і під час зміни запобіжного заходу. Встановлені ризики на теперішній час не зменшились і не перестали існувати. А тому доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду також не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, судом першої інстанції зазначеним обставинам при розгляді клопотання прокурора було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 .

На думку колегії суддів, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що зазначені ризики у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суд першої інстанції при зміні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово на тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки відносно ОСОБА_8 вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте був порушений нею.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захинсика, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу та змінено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2020 року включно без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4