ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2806/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/83/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 лютого 2020 року,-

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Тернополя, жителя АДРЕСА_1 з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, до 00 год. 00 хв. 13 квітня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження №0000430, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що на початку лютого 2020 року, у вечірній період доби, у ОСОБА_7 , який перебував у приміщені квартири АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті із батьком ОСОБА_10 , виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, на початку лютого 2020 року, у вечірню пору доби, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, під час раптово виниклого на побутовому ґрунті конфлікту із батьком ОСОБА_10 , утримуючи в своїй руці ніж, умисно наніс ним один удар в ліву частину живота останнього, спричинивши проникаюче поранення живота з ушкодженням петель товстого кишківника, поліорганну недостатність, ендогенну інтоксикацію, розлитий фіброзно-гнійний перитоніт, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_7 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного злочину причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тернопіль, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 , не одружений, раніше не судимий.

13 лютого 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Вказує на те, що суд не перевірив обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, наявності доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що судом не враховано поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, який жодних порушень не вчиняв, добровільно видав речові докази, сприяв розкриттю злочину, на його утриманні мати, яка є інвалідом по зору, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, тому обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає є занадто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисника та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є вірним і ґрунтується на досліджених матеріалах справи та вимогах кримінально-процесуального законодавства.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід слідчим суддею вірно встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Такими ризиками слідчий суддя визнав те, що підозрюваний, зважаючи на санкцію кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; чинити тиск на свідка у кримінальному провадженні, який проживає на одній сходовій клітці з підозрюваним, а також вчинити дії стосовно знищення, приховування чи спотворення речей, які мають значення для досудового розслідування, оскільки проживає у квартирі, яка є місцем вчинення злочину.

Слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації, не одружений, ніде не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інші кримінальні правопорушення. На даний час ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, за що передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно вимог ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оскільки обставини свідчать про наявність ризиків та дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі може продовжувати злочинну діяльність, може ухилятися від слідства і суду, незаконно впливати на свідків, а тому висновок суду щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є вірним.

Також, слідчий суддя у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, врахувавши, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, правомірно не визначив розмір застави.

Щодо посилання захисника на необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_7 , то відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Беручи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, сторона захисту та підозрюваний в апеляційну інстанцію не надали.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 лютого 2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді