Справа № 201/573/20
Провадження 1-кс/201/314/2020
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002929 від 06.12.2019, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання заявник посилався на те, що в провадженні Соборного районного відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження внесене 06.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002929, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме на протязі 2019 року група осіб шахрайським шляхом заволоділа нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а також іншим нерухомим майном, що належить ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 09.12.2019 року, ОСОБА_4 залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002929 від 06.12.2019 року, в якості потерпілого.

10 січня 2020 року ОСОБА_4 через свого адвоката звернулася із цивільним позовом про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальних збитків, в якому зазначено, що 18 травня 2019 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 була укладена мирова угода, відповідно до якої сторони серед іншого домовились про:

- здійснити поділ Бази « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 80к на три окремих незалежних один від одного об`єктів нерухомого майна, а саме об`єкт №1 будинок, що буде належати ОСОБА_6 : об`єкт №2 будинок, що буде належати ОСОБА_4 , об`єкт №3 ангар та земельна ділянка, що буде належати ОСОБА_9 .

- здійснити обмін 20/100 та 22/100 частки в праві власності на елінг літ. Б, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 та 1/3 частку квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_4 .

- здійснити поділ офісу, що розташований за адресою АДРЕСА_5 на два окремих незалежних один від одного об`єкти нерухомого майна (окремий вхід, кабінет бухгалтеру, с/у, гараж та паркувальне місце біля гаражу), що переходять у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

- здійснити продаж за взаємною згодою шестиповерхового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_6 .

- здійснити обмін 25%частки в статутному капіталі ТОВ «Арс-Інвест» на офіс, що розташований за адресою м. Ялта, вул. Васильєва, буд. 19.

Вказана мирова угода стала наслідком розподілу майна ОСОБА_11 , який є батьком ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

При укладанні мирової угоди Заявниця виходила з того, що 20/100 частки в праві власності на елінг літ. Б, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_8 .

При укладанні мирової угоди Заявниця виходила з того, що 22/100 частки в праві власності на елінг літ. Б, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_10 .

При укладанні мирової угоди Заявниця виходила з того, що квартира АДРЕСА_7 , належить ОСОБА_4 .

При укладанні мирової угоди Заявниця виходила з того, що 1/3 частка квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_4 .

При укладанні мирової угоди Заявниця виходила з того, що офіс, що розташований за адресою АДРЕСА_5 , належить частина ОСОБА_12 , частина, частина ОСОБА_10 , частина ОСОБА_8 ..

Відповідно до п. 3 Мирової угоди від 18.05.2019 сторони зобов`язуються не здійснювати перешкод один одному для належного виконання умов цього договору, а отже таким чином, сторони дійшли згоди щодо розподілу вказаного майна.

Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 18 березня 2019 р. власниками нерухомого майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (дочки ОСОБА_10 ) та ОСОБА_15 (дочка ОСОБА_9 ).

Згідно з договором дарування частки нежитлового приміщення від 19.12.2018 р., який було укладено на території АР Крим за російським законодавством, ОСОБА_10 шляхом дарування передала у власність своєї дочки ОСОБА_16 22/100 частки нежитлового приміщення елінгу з вбудованими оздоровчим блоком літ. Б., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з договором дарування долі нежитлового приміщення від 19.12.2018, який було укладено на території АР Крим за російським законодавством ОСОБА_8 шляхом дарування передала у власність своєї дочки ОСОБА_15 20/100 частки нежитлового приміщення елінгу з вбудованими оздоровчим блоком літ. Б., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Також Заявниці відомо про те, що інше вказане нею майно, що знаходиться на території АР Крим, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 подарували своїм дітям.

Тобто на час підписання мирової угоди ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вже не були власниками майна, яке вказано в мировій угоді.

Такі дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 свідчать про їх умисне ухилення від виконання зобов`язань за мировою угодою.

Так відповідно до Договору дарування 1/12 частки житлового будинку з будівлями та спорудами (водна станція) від 18.03.2019 р. посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_17 . ОСОБА_9 подарував ОСОБА_15 (своїй дочці) 1/12 частку житлового будинку з будівлями та спорудами (водна станція), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2019 власником 1/12 частки житлового будинку з будівлями та спорудами (водна станція), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_14 , і 1/12 частки ОСОБА_13 .

Відповідно до договору дарування частки нежитлового приміщення від 19.12.2018 р. посвідченого нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_18 (укладений за російським законодавством) ОСОБА_10 подарувала своїй дочці ОСОБА_19 22/100 частки нежитлового приміщення елінгу літ. Б, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору дарування частки нежитлового приміщення від 19.12.2018 р. посвідченого нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_18 (укладений за російським законодавством) ОСОБА_8 подарувала своїй дочці ОСОБА_15 20/100 частки нежитлового приміщення елінгу літ. Б, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Заявниця вважає, що усі правочини здійснені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь своїх дітей є незаконним через свою фіктивність, так як не створює ніяких правових наслідків, та зроблені з метою ухилення від виконання угоди і збереження за собою контролю за цим майном.

З метою ухилення від виконання зобов`язань за мировою угодою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 подарували належне їм спірне майно (як на території м. Дніпра, так і на території АР Крим) своїм дітям, фактично залишаючись його власниками, здійснюючи управління майном в інтересах дітей.

На підставі викладеного заявник з метою встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення цивільного позову просив суд накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Адвокат ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити в повному обсязі та розглядати останнє без його особистої участі.

Старший слідчий ОСОБА_20 через канцелярію суду надав заяву, в якій просив, у зв`язку із виробничою зайнятістю, а саме проведення слідчих дій, які були заплановані раніше, проводити без його участі. Питання щодо арешту зазначеного майна просив залишити на розсуду суду.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

До суду з клопотанням про арешт майна звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , яка є цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0002929 від 06.12.2019, що підтверджується матеріалами даного клопотання.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Отже, заявник, як цивільний позивач, відповідно до чинного законодавства має права самостійно звернутись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вивчивши матеріали даного клопотання, приходжу до висновку, що останнє подано з врахуванням вимог статті 171 цього Кодексу, оскільки заявником є особа, яка має права звертатись із клопотанням про арешт майна, в цивільному позові зазначено розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, окрім того до клопотання долучені копії документів, які підтверджують та є доказами завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, за п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У п.п. 4,6 ч. 2 ст. 173 КПК України вказано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях п.4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а також забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 , яка подала останній через адвоката ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальних збитків у розмірі 5 087 960 грн., заподіяної внаслідок шахрайських дій відповідачів, даний захід є необхідним.

Керуючись ст. ст. 61,170, 171, 172, 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002929 від 06.12.2019, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно із забороною розпорядження майном будь-яким особам:

- базу «Червоний Камінь», що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 80 к;

- частки розміром 20/100 та 22/100 в праві власності на елінг літ. Б, який розташований за адресою АДРЕСА_2 ;

- квартиру АДРЕСА_7 ;

- частку розміром 1/3 квартири АДРЕСА_8 ;

- офіс, що розташований за адресою м. Ялта, вул. Гоголя, 4;

- шестиповерховий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення №19 загальною площею 268,4 кв.м, яке розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Барикадна, 2;

- квартира №73, яка розташована за адресою м. Дніпро, вул. Високовольтна, 20.

Заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1