Номер провадження: 11-сс/813/610/20
Номер справи місцевого суду: 495/641/20, 1-кс/495/236/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2020 року,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеської області ОСОБА_7 від 31.10.2019 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2018 року за №001907.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні минуло 12 місяців, але жодній особі в даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру. За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята у відповідності до вимог ч.1 ст. 219, абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погодившись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на направити матеріали провадження прокурору для продовження досудового розслідування. Апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, без належного дослідження обставин справи та матеріалів кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не звернув уваги на неповноту та неправильність досудового розслідування. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просила поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що не мала можливості вчасно звернутись до апеляційного суду, оскільки перебувала на лікарняному у зв`язку із травмами, отриманими в ДТП.
Судовий розгляд, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутністю прокурора, який, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний розгляд також проведено за відсутності апелянта, оскільки остання не заявляла клопотання про розгляд справи в апеляційному суді за її обов`язковою участю, та будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду її апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не заявляла клопотання про відкладення розгляду справи.
За наведених обставин апеляційний суд оцінює таку поведінку сторін кримінального провадження, як небажання останньої особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно матеріалів судового провадження адвокат ОСОБА_5 була присутньою в судовому засіданні суду першої інстанції. Однак, відповідно до долучених до апеляційної скарги адвоката листків непрацездатності, остання тривалий час перебувала на лікарняному, в у тому числі в період строку на апеляційне оскарження.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, зокрема факт перебування апелянта на лікарняному, у тому числі в період часу для подання апеляційної скарги, апеляційний суд визнає поважною причиною пропуску строку, визначеного ст.395 КПК України, а тому з метою забезпечення права доступу особи до суду, на виконання положень ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів судового провадження в провадженні слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження №001907, внесене до ЄРДР 21.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
31.10.2019 року слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2018 року за №001907 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на підставі абзц.2 ч.1 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України.
У відповідності до положень ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 1 ст. 358 КК України, є злочинами невеликої тяжкості.

За змістом ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

При цьому, у відповідності до вимог ч.5 ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає. Можливість продовження досудового розслідування за межами строку, який встановлений ст.219 КПК України не передбачена, незалежно від кваліфікації злочину, наслідків, повноти досудового розслідування.

Протягом строку досудового розслідування, визначеного п.2 ч.1 ст.219 КПК України, у кримінальному провадженні №0001907, жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Положеннями абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Апеляційний суд звертає увагу, що закріплена у п.10 ч.1 ст.284 КПК України норма, з огляду на форму її викладення, є імперативною, а відтак за умови закінчення строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України, слідчий зобов`язаний закрити кримінальне провадження.

Оскільки у кримінальному провадженні №0001907 внесеного до ЄРДР 22.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, закінчився строк досудового розслідування, визначений п.2 ч.1 ст.219 КПК України, і в цьому провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру, то слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , виконуючи вимоги абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України, закрив кримінальне провадження, про що 31.10.2019 року виніс відповідну постанову.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки на день винесення оскаржуваної постанови слідчого минув строк досудового розслідування, передбачений положеннями ст.219 КПК України.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що слідчий суддя не врахував положень ст.ст. 2, 7, 9, 91, 92, 93 КПК України, яких не було дотримано під час досудового розслідування та передчасного прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку слідчий суддя не вправі покладати на слідчого, прокурора обов`язок проводити досудове розслідування за межами визначеного законом строку, оскільки в даному випадку він не здійснює перевірку доводів щодо неефективності досудового розслідування, а тільки встановлює наявність правових підстав для закриття кримінального провадження, які передбачені абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

При цьому, закриття кримінального провадження на підставі абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, ґрунтується лише на процесуальних моментах закінчення вказаного строку та неповідомлення про підозру жодній особі, незалежно від об`єму проведеного досудового розслідування.

Більш того, положеннями ст.9, абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України встановлено обов`язок слідчого, прокурора закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру, що саме і зробив слідчий, не порушуючи вимоги КПК України.

Апеляційний суд наголошує, що незгода апелянта з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, які прийнята на виконання вимог ст. 9, абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України, тобто фактична незгода з діючою нормою кримінального процесуального закону України, не може бути компенсована шляхом невиконання цього закону органом досудового розслідування, слідчим суддею районного суду та апеляційним судом.

Таким чином, за відсутності порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а також таких порушень, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25.02.2020 року, якою відмовлено у відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеської області ОСОБА_7 від 31.10.2019 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2018 року за №001907 залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4