Справа № 314/2301/18
Провадження № 1-кп/314/54/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Вільнянського районного суду Запорізької області кримінальне провадження №0000397 від 05.05.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Новомиргородка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітніх дітей: сина, ОСОБА_4 , 2014 року народження, доньку, ОСОБА_5 , 2017 року народження, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У середині грудня 2017 року, більш точної дати не встановлено, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись поблизу свиноферми, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, скориставшись відсутністю огорожі, безперешкодно зайшов на неогороджену територію вищевказаної свиноферми.
Після цього, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та інших осіб, таємно, з корисливих мотивів за допомогою м`язової сили рук, використовуючи пилку по металу, зрізав три металевих труби діаметром 100 мм, довжиною 3 м, вагою 35 кг кожна, загальною вагою 105 кг, вартістю 7 гривень 50 копійок за 1 кг металу, на загальну суму 787 гривень 50 копійок.
Вищезазначені викрадені металеві труби ОСОБА_3 безперешкодно виніс за територію свиноферми та перевіз до себе додому, тим самим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Далі, наступного вечора, точної дати не встановлено, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи про можливість таємного викрадення чужого майна за аналогічних вищевказаним обставинах, з корисливих мотивів знову прийшов до неогородженої території свиноферми, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та інших осіб, таємно, з корисливих мотивів за допомогою м`язової сили рук, використовуючи пилку по металу, зрізав дві металеві труби, діаметром 100 мм, довжиною 3 м, вагою 35 кг кожна, загальною вагою 70 кг, вартістю 7 гривень 50 копійок за 1 кг металу, на загальну суму 525 гривень.
Вищезазначені викрадені металеві труби ОСОБА_3 безперешкодно виніс за територію свиноферми та перевіз до себе додому, тим самим отримав можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1312 гривень 50 копійок.
До Вільнянського районного суду Запорізької області угода про примирення разом з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 надійшла 25.05.2018, відповідно до якого останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно вказаної угоди, 21 травня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000397, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2018, в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, за спільною ініціативою та обопільною згодою укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов зазначеної угоди ОСОБА_7 та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести обвинувачений. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів громадян (850 гривень.).

Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають і цивільний позов по справі заявлено не було.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у повному обсязі та пояснив, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою, матеріальні збитки він потерпілій відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_7 підтвердила вказану інформацію, зазначивши, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши потерпілу, обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Зі змісту угоди про примирення від 21.05.2018 вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, оскільки містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а потерпіла розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, і обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Отже, майно потерпілої, вилучене під час проведення огляду місця події від 07.05.2018 та передане на зберігання ОСОБА_7 , необхідно залишити потерпілій.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 21.05.2018 в кримінальному провадженні №№0000397, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2018, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: 5 штук металевих труб діаметром 100мм, довжиною 3м кожна, вилучені під час проведення огляду місця події від 07.05.2018 та передане на зберігання ОСОБА_7 , - залишити потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8

25.05.2020