Справа № 357/100/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000123 від 21.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , гуртожиток військової частини НОМЕР_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 10 січня 2020 року.

Відповідно до ст.ст. 1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»,

Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII; від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII; від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого

Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII; від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 13.11.2018 р. старшина ОСОБА_5 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 на 3 роки та зарахований відповідно до наказу командира вказаної військової частини до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду головного сержанта розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби старшина ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, старшина ОСОБА_5 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 о 08 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старшина ОСОБА_5 25.07.2019 р. о 08 год. 00 хв., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 28.11.2019 р. включно. 29.11.2019 р., усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , та продовжив проходження військової служби. Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старшина ОСОБА_5 24.12.2019 р. о 08 год. 00 хв., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 08.01.2020 р. включно. 09.01.2020 р., усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , та продовжив проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину або місце служби, а також не зявився вчасно на службу без поважних причин, вчинивши в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 27 січня 2020 року, яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 27 січня 2020 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_6 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 27 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000123 від 21.12.2019 року затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1