В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у судовій справі (кримінальне провадження № 0004196) за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.05.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 190 ч. 1, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 24.06.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. ст. 309 ч. 1, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений з місця позбавлення волі 30.09.2014 на підставі п. «е» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році»;

- 22.12.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 23.11.2018 Білоцерківським міськрайонним судом ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 27 жовтня 2018 року близько 23 год. ОСОБА_5 , знаходячись неподалік приміщення ресторану «Пентагон», розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р Олександрійський, буд. 155, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме, вирвав у нього з рук гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 5000 грн.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 5000 грн.

Між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_4 та зі згоди з потерпілим ОСОБА_6 27 квітня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину. Суд також враховує, що потерпілий ОСОБА_6 після роз`яснення йому судом умов укладення угоди, наслідків її затвердження, надав свою згоду прокурору на укладання угоди та висловив свою процесуальну позицію щодо покарання.
За таких обставин, угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд також визнає, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України як пом`якшуючу покарання обставину вчинення злочину, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Цивільний позов не заявлявся.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання суд погоджується з визначеними в угоді обов`язками, передбаченими ст. 76 КК України та вважає, що їх покладення буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 27 квітня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 зі згоди з потерпілим ОСОБА_6 .
Визнати ОСОБА_5 , винуватим в обсязі обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому у згоджене в угоді покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі відсутні,, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1