Дата документу 19.02.2020 Справа № 554/1088/20
Провадження № 1-кс/554/2505/2020
У Х В А Л А
19 лютого 2020 року м. Полтава
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04.02.2020 року до Полтавського РВП надійшов рапорт від о/у СКП Полтавського РВП про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів було отримано інформацію про те, що мешканець с. Головач, Полтавського району за місцем свого проживання зберігає без передбаченого законом дозволу зброю.
В ході виконання окремого доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України з метою проведення заходів по встановленню обставин кримінального правопорушення, свідків та місця знаходження зброї працівниками СКП Полтавського РВП було допитано свідка, який повідомив, що в середині січня 2020 року в с. Головач, Полтавського району розпивав спиртні напої зі своїм давнім знайомим ОСОБА_5 за місцем його проживання в с. Головач, Полтавського району, в ході чого останній хизувався нарізною рушницею та набоями до неї, пропонував постріляти з неї, також продати рушницю.
Відповідно до рапорту працівника СКП Полтавського РВП встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у домогосподарстві ОСОБА_7 та за місцем проживання зберігає без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю.
15.02.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави проведено обшук території домогосподарства, господарських будівель та приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку ОСОБА_6 , повідомив, що рушниця, яка зазначена в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку знаходиться в його сина ОСОБА_8 , за місцем його проживання в с. Ватажкове, Полтавського району.
В зв`язку з вище викладеним 15.02.2020 року на підставі письмового дозволу користувача домоволодіння ОСОБА_9 проведено огляд території домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_2 .
В ході огляду ОСОБА_8 надав для огляду: предмет ззовні схожий на мисливську рушницю з маркуванням «ТОЗ-99-01», с/н: НОМЕР_1 та два патрони.
Вилученні рушниця опечатана та направлена до Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. О. Пчілки, 19 Е.
15.12.2020 року виявлена та вилучена в ході огляду рушниця визнана речовим доказом.
В ході досудового розслідування встановлено, що вилучена в ході огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , рушниця відповідає критеріям зазначеним в п. 1, ч. 2 ст. 167 КПК України.
У зв`язку із викладеним, а також беручи до уваги, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на вилучені речі та документи, призведе до приховування, зникнення, знищення вилученого майна, виникла необхідність у накладенні арешту на забороною їх користування, розпорядження, що повністю виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи його власників.
Підставою для накладення арешту на вилучене майно, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами вчинення злочину із наведених у клопотанні обставин.
З підстав викладеного, враховуючи, що речі, вилучена в ході проведення огляду 15.02.2020 року майно має суттєве значення, оскільки являються речовими доказами та речами, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, а також набуті злочинним шляхом, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що майно, а саме:предмет ззовні схожий на мисливську рушницю з маркуванням «ТОЗ-99-01», с/н: НОМЕР_1 та два патрони, вилучені під час проведення огляду від 15.02.2020 року, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені, відповідно до протоколу огляду від 15.02.2020 року предмет ззовні схожий на мисливську рушницю з маркуванням «ТОЗ-99-01», с/н: НОМЕР_1 та два патрони, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду від 15.02.2020 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: предмет ззовні схожий на мисливську рушницю з маркуванням «ТОЗ-99-01», с/н: НОМЕР_1 та два патрони з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1