Справа №487/3613/20
Провадження №1-кс/487/4138/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В

В провадженні слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 07.02.2020 звернувся до ТУ ДБР у м. Миколаєві із заявою про скоєння посадовими особами прокуратури Одеської області та суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 375 КК України.
Так, з поданої заяви вбачається, що під час обшуку, розпочатого 10.03.2017 слідчим в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та закінченого 20.03.2017 слідчим в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , з території лісопилки, де ОСОБА_3 проводив господарську діяльність, було вилучено документи, речі та значну кількість деревини.
Як зазначає заявник, частина ділової деревини була незаконно продана безпосередньо після вилучення, а частина ділової деревини та дошки завезені до складів колишнього іскрового заводу у м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області. Пізніше вказана деревина була повністю продана. На думку заявника, без допомоги працівників прокуратури Вінницької області, тодішній слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області, а нині прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіальних управлінь ДБР та слідчих регіональної прокуратури Одеської області - ОСОБА_7 , не зміг би вирішити питання тимчасового зберігання деревини.
Згідно листа ТУ ДБР у м. Миколаєві №3-510/3-511/16-01-02/20 вбачається, що заяву ОСОБА_3 за вх. №614-ПЗ розглянуто та долучено до матеріалів кримінального провадження за №0000174.
Що свідчить про те, що відомості, викладені в заяві ОСОБА_3 , відповідальними посадовими особами ТУ ДБР у м. Миколаєві до ЄРДР в порядку ст. 214 КПК України не внесено.
У зв`язку з зазначеним, заявник звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив зобов`язати посадових (службових) осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості викладені в його заяві про скоєні кримінальні правопорушення від 07.02.2020.
ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили суд її задовольнити.
Представник ТУ ДБР у м. Миколаєві в судове засідання не з`явився, проте його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши заявника та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України №139 від 06.04.2016 року, прийнятим на виконання вимог КПК.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Аналогічні вимоги містяться в ч. 5 ст. 214 КПК України.
Однак, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, слідчий суддя вважає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в такій заяві або повідомленні об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Частина 2 цієї статті передбачає, що поміж інших особливостей основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. При цьому ст. 2 Закону вказує на те, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частина 1 ст. 6 Закону передбачає здійснення судами правосуддя самостійно. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, та є незалежними від будь-якого незаконного впливу.
Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
У відповідності до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 07.02.2020 звернувся до ТУ ДБР у м. Миколаєві із заявою про скоєння посадовими особами прокуратури Одеської області та суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 375 КК України.
До ТУ ДБР у м. Миколаєві зазначена заява надійшла 28.02.2020 і того ж дня зареєстрована за вх. №614-ПЗ.
Так, відповідно до доданих до скарги письмових доказів, встановлено, що першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000720 від 05.09.2016за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, цим же відділом прокуратури Одеської області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0001013 від 29.11.2016.

Вищевказані кримінальні провадження постановою прокурора відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_8 від 30.06.2017 об`єднано та присвоєно єдиний номер провадження №0000720.

Так, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001013 від 29.11.2016 слідчий в ОВС першого СВ управління з РКП слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з рядом клопотань про надання дозволів на обшуки у приміщеннях, які належать та/або якими користується ОСОБА_3 , оскільки згідно інформації УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України, помічник лісника Піщанського лісництва ДП «Балтське лісове господарство» ОСОБА_9 незаконно реалізовує лісову продукцію в тому числі і приватному підприємцю ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2017 задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні, власником якого є ОСОБА_10 , яке орендує ОСОБА_3 для пилорами та зберігання лісової продукції, за адресою: АДРЕСА_1 та Лісова 2 Г.

У період з 10.03.2017 по 20.03.2017 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, слідчими групи слідчих у кримінальному провадженні, проведено обшук у даному приміщенні та прилеглій до приміщення території, під час якого, серед іншого, виявлено документи, речі, автомобілі, а також було виявлено та вилучено деревину різного виду.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від 23.03.2017 у справі №522/2700/17, в рамках кримінального провадження №0001013 від 29.11.2016 на майно (в т.ч. на деревину), вилучене в ході обшуку пилорам, за адресою: АДРЕСА_1 та Лісова 2 Г, накладено арешт.

Вилучену лісову деревину, відповідно до акту прийому-передачі від 20.03.2017, передано на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_12 на складські приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, враховуючи якість товару, який згідно висновкам експертів втрачав вартість та те що належне зберігання лісової деревини не можливо забезпечити без зайвих труднощів та витрат, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про вирішення питання по речовим доказам.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задоволено, дозволено реалізувати через біржові торги деревину, яка не відповідає вимогам ГОСТ 2695-83 «Пиломатеріали листвяних порід. Технічні умови» і не може бути використана по прямому призначенню, вилучену у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та Лісова 2 Г., яка знаходиться на відповідальному зберіганні у ФОП ОСОБА_12 складські приміщення, якого розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а грошові кошти вилучені від її реалізації ухвалено перерахувати на розрахунковий рахунок казначейства у дохід Держави.

З оглянутої у судовому засіданні ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 у справі №522/2700/17 провадження №1-кс/522/16841/19 від 31.10.2019 вбачається, що клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001013 від 29.11.2016 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою від 23.03.2017 залишено без задоволення, оскільки майно із якого просить скасувати арешт адвокат ОСОБА_4 є речовим доказом у кримінальному провадженні, яке знаходить на розгляді у суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 не має достатніх даних вважати, що подана ним заява містить об`єктивні відомості, що свідчать про вчинення посадовими особами прокуратури та суддею вказаних заявником кримінальних правопорушень, оскільки останній фактично не погоджується з процесуальними діями та рішеннями зазначених посадових осіб. В даному випадку, належним способом захисту своїх порушених прав та законних інтересів є оскарження рішень, дій та бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування, а також оскарження в апеляційному порядку ухвал судді, що узгоджується з пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» та статтею 40 КПК України.
Крім того, а ні заявником, а ні його адвокатом до суду не надано документів про придбання деревини, яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 07.02.2020.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1