Справа №621/988/20
Пр. №1-кс/621/308/20
Ухвала
Іменем України

15 квітня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в :
Слідчий ОСОБА_5 , в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 06.04.2020 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме:
1) грошові кошти в сумі 200 (двісті гривень) купюрами номіналом 100 гривень серія УЛ № 0474212; 50 гривень серія АА № 2496691; 50 гривень серія АА № 0051671, на яких із застосуванням спеціальної техніки виявлено нашарування речовини жовто-зеленого кольору (пакунок № 1);
2) змив на ватний тампон з лівої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 2);
3) змив на ватний тампон з правої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 3);
4) мобільний телефон марки S-TELL модель: S3-06, в корпусі чорного кольору, іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» та сім-картою мобільного оператора «Билайн» (пакунок № 4).
Вказане у клопотанні майно слідчий просить передати на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_6 , при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах та невстановлений час, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який переніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та став зберігати за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту.
13.04.2020 близько 13 години 20 хвилин, ОСОБА_6 реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, знаходячись поблизу будівлі Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, за адресою: Харківська обл., Зміївський р-н, с. Лиман, площа Покровська, 5, в ході оперативної закупки отримала від ОСОБА_7 (анкетні дані якого змінено) грошові кошти у сумі 200 гривень, за що збув останньому особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.
13.04.2020 в порядку ст. 208 КПК України о 13 годині 28 хвилин було затримано ОСОБА_6 .
В ході затримання особи в порядку ст. 208 КПК України було проведено обшук ОСОБА_6 під час якого було виявлено і вилучено: 1) грошові кошти в сумі 200 (двісті гривень) купюрами номіналом 100 гривень серія УЛ № 0474212; 50 гривень серія АА № 2496691; 50 гривень серія АА № 0051671, на яких із застосуванням спеціальної техніки виявлено нашарування речовини жовто-зеленого кольору (пакунок № 1); 2) змив на ватний тампон з лівої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 2); 3) змив на ватний тампон з правої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 3); 4) мобільний телефон марки S-TELL модель: S3-06, в корпусі чорного кольору, іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» та сім-картою мобільного оператора «Билайн» (пакунок № 4).
Приймаючи до уваги обґрунтовані підстави вважати, що тимчасово вилучене майно, вилучене в ході обшук затриманої особи ОСОБА_6 , може зберігати на собі сліди злочину, можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить задовольнити клопотання.
Слідчий ОСОБА_5 на розгляд клопотання не з`явився.
Під час розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 просила його задовольнити та накласти арешт на вказане майно.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_6 на розгляд клопотання не доставлений. У поданій суду заяві від 14.04.2020 не заперечував проти його задоволення.
Клопотань про застосування технічних засобів фіксування судового процесу від учасників не надходило, тому судове засідання проведено без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.
Вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000033 від 06.04.2020 за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України; протоколу огляду та помітки грошових купюр від 13.04.2020; протоколу огляду покупця від 13.04.2020; протоколу добровільної видачі від 13.04.2020; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ві 13.04.2020; доручення про призначення захисника; постанови про залучення захисника від 13.04.2020; повідомлення про підозру від 14.04.2020.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 2 статті 168 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).
Метою накладання арешту на майно, грошові кошти в сумі 200 (двісті гривень) купюрами номіналом 100 гривень серія УЛ № 0474212; 50 гривень серія АА № 2496691; 50 гривень серія АА № 0051671, на яких із застосуванням спеціальної техніки виявлено нашарування речовини жовто-зеленого кольору (пакунок № 1); змив на ватний тампон з лівої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 2); змив на ватний тампон з правої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 3); мобільний телефон марки S-TELL модель: S3-06, в корпусі чорного кольору, іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» та сім-картою мобільного оператора «Билайн» (пакунок № 4) - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.
Підставою для арешту майна є те, що наявні та достатні підстави вважати, що вилучене майно може на собі зберегти сліди злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.
Клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий ОСОБА_5 у клопотанні та прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду обґрунтовано зазначили, що речі щодо яких вимагається накладення арешту, мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, що вимагає заходів для забезпечення його збереження.
Наданими доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України, а також, що предмет щодо якого вимагається арешт, відповідає критеріям, визначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене 13.04.2020 майно, а саме:
1) грошові кошти в сумі 200 (двісті гривень) купюрами номіналом 100 гривень серія УЛ № 0474212; 50 гривень серія АА № 2496691; 50 гривень серія АА № 0051671, на яких із застосуванням спеціальної техніки виявлено нашарування речовини жовто-зеленого кольору (пакунок № 1);
2) змив на ватний тампон з лівої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 2);
3) змив на ватний тампон з правої руки зовнішньої та внутрішньої сторони (пакунок № 3);
4) мобільний телефон марки S-TELL модель: S3-06, в корпусі чорного кольору, іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» та сім-картою мобільного оператора «Билайн» (пакунок № 4).
Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно слідчим Зміївського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1