ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/426/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/1377/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
представника користувача
майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000544 від 29.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2020 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000544 від 29.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України.
Накладено арешт на транспортний засіб «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору шляхом заборони відчуження та розпорядження даним майном, залишивши за особою, у якої вилучено даний транспортний засіб, право володіти та користуватись арештованим майном.
В порядку виконання ухвали вирішено передати транспортний засіб «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору на відповідальне зберігання особі, у якої його вилучено ОСОБА_7 , з покладенням на останню обов`язку забезпечити збереження вказаного транспортного засобу.
У накладенні арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відмовлено та ухвалено негайно повернути його особі, у якої воно було вилучено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі. В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що 29.01.2020 о 09:15 в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 83 під час зупинки автомобіля «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 остання надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » з явними ознаками підробки. Після того встановлено власницю зазначеного автомобіля ОСОБА_10 , яка в телефонній розмові пояснила, що мешкає у м. Борисполі Київської області та її автомобіль тієї ж марки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з тими ж серією та номером знаходяться у неї. Таким чином вилучений автомобіль «Toyota RAV 4» чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 підпадає під ознаки речового доказу, оскільки може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме підроблення ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова транспортного засобу. Надати докази підробки, вказані слідчим суддею вчасно до подачі клопотання не було можливості, оскільки органу досудового розслідування наданий стислий термін для подачі відповідного клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що з урахуванням специфіки роботи працівників поліції та слідчого, ускладнює подання у цей термін клопотання та одночасно проведення допиту в якості свідків працівників патрульної поліції, якими виявлені ознаки підробки свідоцтва та дійсного власника автомобіля ОСОБА_10 , яка мешкає у м. Бориспіль Київської області. Також зазначені обставини ускладнюють у такий строк організувати отримання висновку відповідного спеціаліста, який би підтверджував або спростовував факт підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Судом не взято до уваги той факт, що особа, яка керувала зазначеним автомобілем ОСОБА_7 не надала органу досудового розслідування ключ від вказаного автомобіля, що ускладнило його транспортування та унеможливило провести його огляд, в тому числі підкапотного простору, де мається номер кузову автомобіля. Вказаний факт свідчить про те, що ОСОБА_7 не бажає сприяти якнайшвидшому проведенню досудового розслідування та прийнятті кінцевого рішення в кримінальному провадженні у найкоротший строк, що в свою чергу вказує на наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобіля «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 . Посилання, щодо ненадання копії протоколу огляду ОСОБА_7 вважає необґрунтованими, оскільки даній особі протокол був наданий для ознайомлення, після чого її представником ОСОБА_8 було зазначено зауваження і сфотографовано вказаний протокол. В протоколі зазначено, що ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 ознайомлені з ним. Також в протоколі огляду місця події від 29.01.2020 р. зазначено, що ОСОБА_7 виклала з автомобілю особисті речі і було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Враховуючи, що вищевказані предмети будуть використані у кримінальному провадженні в якості речових доказів, з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, а також припинення подальших злочинних дій з використанням зазначеного автомобіля, просить накласти на них арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника користувача майна адвоката ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000544 від 29.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України.
30.01.2020 р. старший слідчий поліції ОСОБА_9 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 29.01.2020 р. майно, а саме: автомобіль «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 29.01.2020 о 09:15 в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 83 під час зупинки автомобіля «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 остання надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » з явними ознаками підробки. Після того встановлено власницю зазначеного автомобіля ОСОБА_10 , яка в телефонній розмові пояснила, що мешкає у м. Борисполі та її автомобіль тієї ж марки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з тими ж серією та номером знаходяться у неї. За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 0000544 за ч. 3 ст. 358 та ст. 290 КК України. 29.01.2020 під час огляду місця події автомобіль «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 вилучені. Оскільки вилучені речі є тимчасово вилученим майном та в подальшому можуть бути використані як речові докази, з метою позбавлення можливості їх знищення, що ускладнить або унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, просив накласти арешт на вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2020 року задоволено частково вказане клопотання слідчого. Накладено арешт на транспортний засіб «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору шляхом заборони відчуження та розпорядження даним майном, залишивши за особою, у якої вилучено даний транспортний засіб, право володіти та користуватись арештованим майном. В порядку виконання ухвали вирішено передати транспортний засіб «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору на відповідальне зберігання особі, у якої його вилучено ОСОБА_7 , з покладенням на останню обов`язку забезпечити збереження вказаного транспортного засобу. У накладенні арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відмовлено.
Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в матеріалах провадження відсутні відомості про заволодіння ОСОБА_7 зазначеним автомобілем у незаконний спосіб, або таких, які вказують, що незастосування заборони на користування транспортним засобом призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі тощо. Слідчий суддя вважав, що накладення арешту на автомобіль «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження та розпорядження ним буде цілком достатнім і відповідатиме вимогам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відомостей про місце виявлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та спосіб його вилучення під час огляду автомобіля протокол огляду місця події чи інші додані до клопотання документи не містять. Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись ним та відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Слідчий суддя вважав, що жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, які б вимагали застосування арешту з забороною користуватись автомобілем, враховуючи можливість його передачі на відповідальне зберігання володільцю, попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, слідчим не доведений. Перебування вилученого майна у фактичному володінні та користуванні особи, у якої його було вилучено, не перешкоджає призначенню та проведенню його експертного дослідження.

Стосовно накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, слідчий суддя вважав відсутніми правові підстави арешту вказаного майна, так як відсутнє процесуальне рішення, яке б вказувало, що вилучення майна, на яке слідчий просить накласти арешт, здійснено у передбачений законом спосіб, що ставить під сумнів допустимість отриманого 29.01.2020 під час огляду доказу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, можливість його використання у кримінальному провадженні та дає підстави зробити висновок про недоведеність слідчим й прокурором необхідності арешту майна в цій частині.

З таким рішення слідчого судді у повному обсязі погодитись не можна, оскільки воно не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів справи видно, що 29.01.2020 о 09:15 в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 83 під час зупинки автомобіля «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 остання надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » з явними ознаками підробки. Після того встановлено власницю зазначеного автомобіля ОСОБА_10 , яка в телефонній розмові пояснила, що мешкає у м. Борисполі, її автомобіль тієї ж марки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з тими ж серією і номером знаходяться у неї. Під час огляду місця події автомобіль «Toyota RAV 4», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 вилучені.
Саме цей автомобіль і вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу повинні бути досліджені під час досудового слідства і можуть бути доказом по справі, зокрема для встановлення наявності підробки, а також отримання висновку відповідного спеціаліста на підтвердження або спростування даного факту підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і для встановлення обставин події, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Посилаючись на вищевказане, слідчий зазначає, що вищевказані предмети будуть використані у кримінальному провадженні в якості речових доказів, з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, а також припинення подальших злочинних дій з використанням зазначеного автомобіля, просить накласти на них арешт. Згідно з приписами ч.1 ст.98 КПК України вилучене майно є знаряддям вчинення кримінальному правопорушення, оскільки зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За наведених вище обставин судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора. Клопотання слідчого від 30.01.2020 р. про накладення арешту на майно, яке було вилучене 29.01.2020 під час огляду місця події, а саме: автомобіль «Toyota RAV 4», чорного кольору , р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » підлягає задоволенню, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі ненакладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого від 30.01.2020 р. про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000544 від 29.01.2020 року і накладення арешту на вилучені 29.01.2020 р. у ОСОБА_7 під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 130/4 автомобілю «TOYOTA RAV 4», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , шляхом заборони їх відчуження, розпорядження, користування, враховуючи можливість використання їх як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Посилання слідчого судді на відсутність відомостей про місце виявлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та спосіб його вилучення є помилковими, оскільки вказані дані містяться в ротоколі огляду місця події (а.с. 7-10).
На підставі вищевикладеного, ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2020 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової ухвали про задоволення клопотання слідчого. Відповідно апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 170, 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого від 30.01.2020 р. СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000544 від 29.01.2020 року за ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучені 29.01.2020 р. у ОСОБА_7 під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 130/4 автомобіль «TOYOTA RAV 4», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , шляхом заборони їх відчуження, розпорядження, користування.
Виконання ухвали доручити слідчому.
Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді