УХВАЛА

05 травня 2020 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника скарги ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 (далі прокурор), розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеконференції з Кременецьким районним судом Тернопільської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати постанову прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 (далі прокурор) від 21.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000567 від 14.11.2018 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (далі це ж кримінальне провадження).

У скарзі вказує, що 14.11.2018, на автомобільній дорозі Київ Чоп, поблизу с. Гусари Радивилівського району Рівненської області відбулось ДТП, внаслідок якого загинув її чоловік ОСОБА_7 , відомості про що було внесено щодо якого внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження.

19.03.2020 отримала оскаржувану постанову прокурора, до суду зі скаргою звернулась 30.03.2020, а отже не пропустила встановлений законодавством строк для на подання скарги.

Раніше, 18.11.2019 постановою прокурора ОСОБА_8 було закрито кримінальне провадження. Дана постанова була оскаржена та скасована ухвалою слідчого судді від 18.12.2019, оскільки матеріали кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів про те, що саме ОСОБА_9 , а не ОСОБА_5 керував транспортним засобом та для встановлення знаходження конкретних осіб в транспортному засобі можливе при проведенні комплексної експертизи, яку проведено не було.

21.02.2020, прокурором повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Дану постанову вважає незаконною, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, виходячи з наступних підстав.

Всупереч ст. 2 КПК України, досудове розслідування повторно проведено неповно та упереджено, прокурором не вжито достатніх заходів для встановлення об`єктивної істини в даному провадженні.

Органом досудового розслідування зроблено висновок про те, що за кермом автомобіля Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_9 , який загинув під час дорожньо- транспортної пригоди, який не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування.

Так, згідно з п.2.2 висновку експерта судово-медичної експертизи №160 від 14.12.2018, розташування потерпілого ОСОБА_9 в якості водія під час ДТП не виключається, однак, достовірне встановлення знаходження конкретних осіб в транспортному засобі можливе з врахування: порівняння характеру тілесних ушкоджень осіб, що перебували в салоні автомобіля; даних медико-криміналістичного дослідження предметів їх одягу, протоколів огляду місця події та транспортного засобу, а також з можливою участю спеціаліста - автотехніка при проведенні комплексної експертизи.

Після скасування постанови, проведено комплексну судово-медичну та судово інженерно-транспортну експертизу по матеріалам кримінального провадження, яка не дала жодних результатів, оскільки в постанові про доручення проведення експертизи від 09.01.2020 поставлені лише питання про те, які тілесні ушкодження отримав ОСОБА_9 та чи характерні тілесні ушкодження для водія під час ДТП. Питання про те, чи міг бути за кермом ОСОБА_5 з наявними у нього тілесними ушкодженнями, які були описані судово-медичним експертом, а не лікарями, поставлено не було, як і питання про розташування в салоні інших осіб.

Згідно п.2.3.4.5. висновку експерта №26/3.1-42/20 від 21.02.2020 комплексної судово-медичної та судово інженерно-транспортної експертизи по матеріалам кримінального провадження вбачається, що виходячи з недостатньо описаного лікарями у медичній документації характеру ушкоджень у ОСОБА_5 , можна говорити про те, що в жодному з них не відображені типові специфічні контактні ознаки травмування. А тому достовірно встановити за характером ушкоджень ОСОБА_5 його місцезнаходження в салоні автомобіля на момент ДТП немає можливості.

В матеріалах кримінального провадження не міститься будь-яких достовірних відомостей про те, яким чином після зіткнення автомобілів розвивалась дорожньо-транспортна пригода, за яких обставин повипадали тіла з автомобіля чи їх місцезнаходження відповідає розвитку ДТП, а під час проведення судово інженерно- транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму ДТП не ставилось питання та не проводилась експертиза щодо самого механізму ДТП.

ЇЇ ( ОСОБА_3 ) ніхто повторно не допитав, не викликав, хоча на цьому неодноразово наполягала в скаргах, оскільки бачила, як ОСОБА_9 сідав за кермо автомобіля . Ознайомившись з протоколом допиту ОСОБА_9 наполягала на проведенні одночасного допиту з останнім, оскільки, покази данні ним суперечать, обставинам справи.

Одразу після ДТП на місце пригоди прибули ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які були на місці події та були очевидцями даних подій, однак останні допитані не були, хоча можуть підтвердити, те що в автомобілі Citroen Berlingo не було жодних кросівок, вказати точне місце розташування потерпілих, тощо. В матеріалах кримінального провадження наявні рапорти про неявки даних свідків на допит, однак працівниками поліції на вжито всіх заходів передбачених КПК України щодо повторного виклику та не здійснено привід свідків, як це передбачено ст.147 КПК України.

Фотографія, яка нібито зроблена ОСОБА_9 на мобільний телефон із датою та часом її створення перед дорожньо-транспортною пригодою, нічого не спростовує, оскільки зазначено час її створення 14.11.2018, 13 год.40 хв. с. Привільне Рівненської області, тобто до того моменту, як ОСОБА_9 пересів на місце водія в с. Тараканів Рівненської області. Крім того, не проведено огляд телефону на предмет достовірності даної фотографії.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.11.2018, складений слідчим СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_13 , проведено огляд трупа ОСОБА_14 та ОСОБА_5 з грубими порушеннями ч.1 ст.238 КПК України, а саме огляд трупа проведено без обов`язкової участі судово-медичного експерта.

Не були проведені судово- медичної експертизи (імунологічна) та судової експертизи матеріалів, речовин та виробів щодо встановлення належності одягу особі, яка сиділа за кермом автомобіля;

Згідно показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вбачається, що після виїзду із м. Тернополя ОСОБА_9 та ОСОБА_17 поїхали в м. Кременець забрати ОСОБА_7 , з подальшою поїздкою в м. Львів, однак ця інформація не відповідає дійсності, оскільки вона з чоловіком перебували в м. Дубно, а в автомобіль Андрій підсів в с. Тараканів Дубенського району.

З метою встановити точне місце вчинення ДТП та розташування тіл загиблих, слідчий експеримент не проведено.

Не усунуті суперечності щодо розташування тіла ОСОБА_9 , згідно протоколу огляду місця події та інших матеріалів кримінального провадження; не опитані в якості свідків працівники МНС та працівники патрульної поліції, які перші прибули на місце ДТП, на предмет розташування тіл загиблих тощо.

Неповнота проведеного досудового слідству полягає, зокрема, у не проведенні ряду слідчих дій, в тому числі, щодо того, хто саме був за кермом Citroen Berlingo, не проведено необхідні експертизи, не допитано свідків, не проведено слідчий експеримент та інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на розкриття злочину.

Під час проведення досудового слідства порушено її право як потерплої, передбачене ст. 56 КПК України.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 , скаргу підтримали повністю. Наголошували, що експертиза на предмет розвитку ДТП не проведена, не встановлено достовірно місце розташування осіб у транспортному засобі на момент ДТП, її ( ОСОБА_3 ) з цього приводу не допитано, показання не перевірені. З транспортного засобу було вирізано зразок матерії з сидіння водія, проте експертиза імонолгічна не проведена.

ОСОБА_5 скаргу заперечив та вказав, що на момент ДТП за кермом перебував його батько. Він сидів на передньому пасажирському сидінні, що підтверджується фотознімком, який він зробив перебуваючи в автомобілі.. ОСОБА_7 сидів на задньому сидінні.

Прокурор під час розгляду скарги вказала, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято на законних підставах. Додатково вказала, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився, що унеможливлює в подальшому проведення будь яких слідчих чи процесуальних дій. 04.05.2020 надійшла заява прокурора про розгляд скарги без її участі, також вказала, що підтримує позицію висловлену в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників розгляду скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

ОСОБА_3 є потерпілою у кримінальному провадженні, яка оскаржує постанову прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 21.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000567 від 14.11.2018 за ознаками злочину передбаченого ч.2ст. 286 КК України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Висновок прокурора в оскаржуваній постанові про те, що за кермом транспортного засобу на момент ДТП перебував ОСОБА_9 , які ґрунтуються на показаннях ОСОБА_5 , який на підтвердження своїх показань покликається на фотознімок екрану телефону, спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , про те, що вона бачила, що 14.11.2018, приблизно за 12 хвилин до події, автомобілем Citroen Berlingo, номерний знак НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_5 , а не його батько, оскільки разом з чоловіком ОСОБА_7 поїхали за с. Тараканів Дубенського району Рівненської області, де до них під`їхав вказаний автомобіль, за кермо якого сів ОСОБА_5 , чоловік ( ОСОБА_7 ) сів на заднє пасажирське сидіння, ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння.

Крім цього, за матеріалами кримінального провадження ДТП мала місце 14.11.2018, на автомобільній дорозі Київ Чоп, поблизу с. Гусари Радивилівського району Рівненської області, близько 15:00 год.

Згідно знімка екрану телефону ОСОБА_5 (а.п. 205), останній перебуває на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу. Знімок створений 14.11.2018, о 13:40 год., місцем розташування є Привільне, що на значній відстані до місця ДТП та великому проміжку часу до його події, а також до моменту коли в автомобіль сів ОСОБА_7 .

Тому, наведені обставини, на переконання слідчого судді, не можуть свідчити про достовірність тверджень ОСОБА_5 про те, що він на момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу.

Матеріали кримінального провадження, в т.ч. висновок експерта № 26/3.1-41/20 від 21.02.2020 (а.п.220 230) та висновок експерта № 27/3.1-41/20 від 21.02.2020 (а.п. 234-242), не містять однозначного висновку про те, хто саме ( ОСОБА_9 чи ОСОБА_5 ) був за кермом транспортного засобу на момент ДТП .

Так, за висновком експерта № 26/3.1-41/20 «…Виходячи з недостатньо описаного лікарями у медичній документації характеру ушкоджень у ОСОБА_5 , можна говорити про те, що в жодному з них не відображені типові специфічні контакті ознаки травмування до тих чи інших специфічних деталей салону автомобіля, тобто такі ідентифікуючі ознаки, які властиві лише водію чи пасажиру.»

За висновком експерта № 27/3.1-41/20 «…Виходячи з описаного експертом характеру ушкоджень у ОСОБА_9 , можна говорити про те, що в жодному з них не відображені типові специфічні контакті ознаки травмування до тих чи інших специфічних деталей салону автомобіля, тобто такі ідентифікуючі ознаки, які властиві лише водію чи пасажиру, а саме: характерні відбитки ременів безпеки рульового колеса, окремих деталей панелі приладів чи інших деталей салону певної форми і розмірів, тощо. А тому, достовірно встановити за характером ушкоджень у ОСОБА_9 його місцезнаходження в салоні автомобіля … (на місці водія чи на місці пасажира переднього сидіння) на момент дорожньо транспортної пригоди не має можливості».

Таким чином в ході досудового розслідування не здобуто достовірних даних про місце розташування осіб в салоні транспортного засобу на момент ДТП, і висновок прокурора про те, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_9 , який як вказано вище ґрунтується на показаннях ОСОБА_5 є необґрунтованим з огляду на показаннях ОСОБА_3 та висновків вищевказаних експертиз.

Є слушними доводи заявника скарги та її представника про доцільність допиту в якості свідків працівників МНС та працівників патрульної поліції, які перші прибули на місце ДТП, на предмет розташування тіл загиблих, а також необхідності проведення експертизи на предмет розвитку ДТП, щодо встановлення місця розташування осіб у транспортному засобі на момент ДТП, допиту ОСОБА_3 з цього приводу та перевірки її показань, а також необхідності проведення відповідної судової експертизи вилученої матерії з сидіння водія салону автомобіля.

Щодо тверджень прокурора про закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, закінчився 20.02.2020, постанова про закриття кримінального провадження винесена 21.02.2020 поза межами процесуального строку встановленого ст. 113 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи що досудове розслідування проведено неповно, не виконані вимоги статті 2 та 9 КПК України, постанову про закриття кримінального провадження слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 21.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000567 від 14.11.2018 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України скасувати.

Матеріали на підставі яких прийнято рішення про закриття зазначеного кримінального провадження направити до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1