Справа № 761/8499/20
Провадження № 1-кс/761/5482/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001043 від 17.10.2013,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на перелік нерухомого майна у кримінальному провадженні №0001043 від 17.10.2013, а саме: нерухомого майна, яке належить ТОВ «Укрбізнес ЛТД», ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД» на 100 % частку в його статутному капіталі, ставить питання про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення управління майном з метою забезпечення його збереження та збереження його економічної вартості.

В обґрунтування свого клопотання навів ті обставини, що слідчим управління Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001043 від 17.10.2013 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 ч.3 ст. 358, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28ч.4 ст.358 КК України, підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України. Постановами слідчого від 18.03.2015, 15.09.2017, 05.04.2018 об*єкти нерухомості, зазначені в клопотанні, та корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД» визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Вказали, що об*єкти нерухомого майна за адресою: м.Київ, пров.Балтійський, 20 протягом 2007-2009 року будувалися за участі корпорації «АИС», посадові особи якої впродовж 2008-2009 року вчинили правочини щодо відчуження належного корпорації майна, в тому числі майнових прав щодо набуття у власність об*єктів нерухомості в м.Києві за вказаною адресою, в результаті їх будівництво на підставі договору про спільну діяльність від 01.04.2004 суперечило умовам надання з боку АТ «Укрсиббанк» кредитів на користь ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ Кременчуцький автоскладальний завод» ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс Т», умовам договору поруки від 03.05.2007 та було спрямоване на погіршення умов забезпечення кредитних договорів. Уважають, в сукупності такі дії являли собою реалізацію злочинного умислу щодо заволодіння шляхом зловживання довірою грошовими коштами «Укрсиббанк» в особливо великих розмірах, а об*єкти нерухомості перейшли у власність ТОВ «Інвестиційно консалтингова компанія «Ін-Вест» внаслідок вчинення злочину (шахрайства).

Об*єкти нерухомого майна за адресою: Полтавська обл., м.Кременчук, вул. Салганна, буд.14А, які станом на 03.05.2007 належали Корпорації «АИС», в подальшому без згоди банку перейшли до ТОВ «Легалплейс» та ТОВ «Укрбізнес ЛТД», є таким, що використовувалося для матеріального забезпечення злочину з направленням доходу від його експлуатації на фінансування злочину, використане як знаряддя вчинення злочину, оскільки лише наявність у Корпорації АИС нерухомості обумовлювало надання нею фінансової поруки і видачу банком позичальникам відповідних кредитів, одержані ТОВ «Легалплейс» та ТОВ «Укрбізнес ЛТД», які входять до групи АІС як єдиного суб*єкту господарювання, підконтрольні та були створені та придбані фактично для приховування злочину, внаслідок вчинення злочину.

Також зазначили, що об*єкти нерухомого майна за адресою : м.Донецьк, вул. Разенкова,14А, м.Луганськ, вул.Бакинських комісарів 26,162А, м.Черкаси, вул. Чигиринська, 60/2, м.Рівне, вул.Київська,102, м.Чернігів, вул. Інструментальна, 2А, м.Харків, вул. Космічна, 2, м.Житомир, Київське шоссе, 44В, м.Харків, вул. Ганни,13, м.Київ, вул. Дегтярівська, 21 перебували у власності Корпорації АИС та підприємств, які входили до складу групи компаній, були передані в іпотеку АТ «Укрсиббанк» з метою забезпечення виконання умов договорів кредиту. В подальшому внаслідок вчинення злочину, на підставі підробленого рішення суду, підроблених повідомлень банку, без згоди банку були відчужені на користь ТОВ «Гранд Альянс Плюс», а також в подальшому на підставі низки інших правочинів перейшли на користь інших приватних підприємств, в тому числі підконтрольних групі АІС як єдиного суб*єкта господарювання ТОВ «Легалплейс» та ТОВ «Укрбізнес ЛТД». Тобто таке нерухоме майно уважають є таким, що використовувалося для матеріального забезпечення злочину, використане як знаряддя злочину, оскільки без надання його в іпотеку АТ «Укрсиббанк» не видав би позичальникам відповідні кредити.

Навели доводи про те, що корпоративні права ТОВ «Укрбізнес ЛТД», учасниками якого юридичні особи, кінцевими беніфіціарними власниками яких є особи, пов*язані з особою, причетною до вчинення злочинів, є одержаними внаслідок вчинення злочину і доходом від набутого злочинним шляхом майна.

В судовому засіданні уповноважений прокурор у кримінальному провадженні №0001043 від 17.10.2013 підтримав доводи клопотання з підстав, наведених у ньому . Вказав, що арешт нерухомого майна необхідно застосувати з метою забезпечення та збереження речових доказів, оскільки вказане у клопотанні нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, постановами слідчого визнані речовими доказами, а також одночасно з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна та корпоративних прав, яка може бути застосована у кримінальному провадженні, у якому низку осіб повідомлено про підозру у вчиненні злочинів. Просив розглядати клопотання без повідомлення власників, володільців майна, оскільки уважають, що існує реальна загроза зміни власників вказаних об*єктів нерухомого майна та володільців корпоративних прав до розгляду даного клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, матеріали досудового розслідування, якими прокурор обґрунтовує свої вимоги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту з метою збереження речових доказів, якими уважають є нерухоме майно та корпоративні права, які визнані постановами слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 18.03.2015, 15.09.2017, 05.04.2018 речовими доказами.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, даних, які внесені до ЄДРДР, обставини вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 358 КК України, пов*язуються з протиправним заволодінням чужим майном, а саме: грошовими коштами підприємств, які ті отримували від ПАТ «УкрСиббанк» в якості кредитів на підставі кредитних договорів, а також організації підроблення іншого офіційного документу, який надає права або звільняє від обов*язків, з метою використання, організації використання підробленого документу, протиправним заволодінням грошовими коштами підприємств, які ті отримували від АТ «УкрСиббанк» в якості кредитів на підставі кредитних договорів, права вимоги яких передано на користь ТОВ «Українська металургійна компанія».

В обґрунтування доводів прокурор навів постанови слідчого про те, що наведені об*єкти нерухомості, а також корпоративні права ТОВ «Укрбізнес ЛТД» є речовими доказами у кримінальному провадженні, є предметом вчинення кримінальних правопорушень, мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Прокурором надано до клопотання докази, якими він обгрунтовує наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно та корпоративні права відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та мають ознаки речових доказів.

Проте такі твердження в постановах слідчого протирічать обсягу даних, відомості про які внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, відповідно до яких предметом шахрайського заволодіння, вчиненого особами, є грошові кошти, які отримані підприємствами на підставі договорів кредиту, проте згідно даних з ЄДРДР таким майном не є ані нерухоме майно, ані корпоративні права. Отже, висновки в постановах слідчого щодо речових доказів виходять за межі доказування в даному кримінальному провадженні, яке здійснюється з приводу фактичних обставин заволодіння кредитними грошовими коштами.

Відповідно до правил ч.2,3 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудових розслідувань до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Відповідно до положень ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ст.110 КПК України, містити мотиви прийнятого рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв*язку з якими майно та корпоративні права відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, не можуть бути визнані достатніми для висновку, що майно та корпоративні права є речовими доказами, оскільки згідно положень ст. 171 КПК України, зазначені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Так, в обгрунтування клопотання прокурором наведені дані про отримання кредитних коштів суб*єктами господарювання, - юридичними особами, укладання договорів поруки та іпотеки нерухомого майна в забезпечення виконання кредитних зобов*язань, генеральні угоди про стратегічне партнерство, відомості про внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо перелічених у клопотанні об*єктів, даних про їх поділ, зміну на підставі цивільно правових угод між суб*єктами приватних господарських правовідносин, рішення Господарського суду щодо права на об*єкти нерухомості, цивільно правові договори між приватними підприємствами, копію статуту ТОВ «Укрбізнес ЛТД» від 29.07.2016, копії балансів Корпорації «АИС» з розшифровкою статей балансу, висновок судового експерта про розмір матеріальної шкоди, завданої ТОВ «Українська металургійна компанія» внаслідок невиконання ТОВ «Автосервіс Т», ТОВ «Автохолдінг», ТОВ «Інтер Авто», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод» зобов*язань по кредитним договорам, права вимоги за якими перейшли від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Українська металургійна компанія» на підставі договорів факторингу від 20.11.2017, копії повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

Проте слідчий суддя не погоджується з доводами клопотання щодо необхідності накладення арешту на об*єкти нерухомості, які належать на праві власності ТОВ «Укрбізнес ЛТД», ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти» на підставі цивільно правових договорів, які є дійсними, право у юридичних осіб виникло у встановленому законом порядку, на відповідній правовій підставі. Прокурором в суді не надано достатніх вагомих даних в підтвердження тому, що вказане нерухоме майно та набуті корпоративні права осіб, які не є сторонами кредитних правовідносин, мають доказове значення для кримінального провадження, що майно та корпоративні права виникли за рахунок вчинення злочинів, кримінально протиправним шляхом, підтвердження доводів про використання підроблених документів в матеріалах клопотання відсутні. Такі твердження сторони обвинувачення у клопотанні не обґрунтовані відповідними фактичними даними.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно та корпоративні права, такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

Крім того, необхідно надати оцінку доводам прокурора про необхідність арешту майна, корпоративних прав також з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Такі доводи у клопотанні про наявність одночасно підстав для арешту майна у зв*язку з відповідністю вимогам ст.98 КПК України та забезпечення спеціальної конфіскації не грунтуються на вимогах Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Проте клопотання прокурора не містить достовірних даних в підтвердження обставинам, передбаченим ч.4 ст.170 КПК України, а також тим обставинам, що нерухоме майно, корпоративні права містять в собі ознаки, передбачені ч.1 ст. 96-2 КК України, а саме: що вони одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «Укрбізнес ЛТД», ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», та корпоративні права ТОВ «Укрбізнес ЛТД», такий вид забезпечення не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України від 10 листопада 2015 року № 772-VIII «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», пункту 2, 4 абз.7 ч. 6 ст.100 КПК України не встановлено права суду передавати в управління майно, на яке не накладено арешт, та без встановлення заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами.

За таких обставин, з урахуванням раніше наведених висновків про відсутність підстав для арешту майна та корпоративних прав, вимоги у клопотанні про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Залишити без задоволення клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001043 від 17.10.2013, а саме: нерухомого майна, яке належить ТОВ «Укрбізнес ЛТД», ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД» на 100 % частку в його статутному капіталі, передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1