Справа №591/6471/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/198/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року, про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі представник власника майна ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Сумській області повернути вказане майно.

За змістом доводів апеляційної скарги посилається на помилковість висновку слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати вилучене майно таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При цьому, вважає, що судове рішення про визнання вказаного майно речовим доказом у кримінальному провадженні ніяким чином не вмотивоване, прийняте без будь-якого обґрунтування. Зокрема, в клопотанні слідчого не містяться докази стосовно ОСОБА_6 щодо збуту комп`ютерної інформації оплатно чи безоплатно або розповсюдження інформації. Також зазначає, що ні системний блок, ні флеш карти жодним чином не використовувалися під час скоєння вказаного злочину.

15 квітня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми, розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна, постановив ухвалу, якою клопотання задоволено та накладено арешт на майно, вилучене 10 квітня 2020 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме на: системний блок від комп`ютера сірого кольору: флеш-карти пам`яті в кількості 5 штук (Toshiba 16Gb, ADATA C906/8Gb, «Новий образ. Незмінний характер квадратної форми», «DATATraveler 100 G3» 128 Gb, Transcend 16Gb чорного кольору).

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучені предмети та речі можуть відповідати критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, оскільки вони можуть містити в собі інформацію щодо предмета розслідування та безпосередньо його стосуватися.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 03 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 261-2, ч.2 ст. 361, ч.1 ст. 358 КК України, за фактом порушення вимог законодавства у сфері надання електронних довірчих послуг державним реєстратором Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_10 та державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_11 , а саме передачі особистих ключів до державних реєстрів третім особам з корисливих мотивів, здійснення втручання в діяльність реєстрів, а також за фактом підробки документів.

Також в ході проведення тимчасового доступу в ПАТ «Укртелеком» було отримано інформацію за ір-адресою НОМЕР_1 , з якої здійснювались входи до Реєстрів за допомогою верифікаційних ключів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та встановлено, що дана ір-адреса надавалась споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , а договір надання телекомунікаційних послуг укладався з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_1 .

10 квітня 2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено вказане майно, а саме системний блок від комп`ютера та 5 штук флеш-карти пам`яті.

Апеляційний суд вважає, що з огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що є достатні підстави вважати, що вище вказані вилучені речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги в цій частині жодним чином не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав до задоволення клопотання слідчого, оскільки такі ґрунтуються на доданих до нього та досліджених у ході судового розгляду матеріалах, та на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у право власності особи, як арешт майна.

При цьому, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені речі містять відомості про обставини вчинення злочинів, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в ст.98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Разом з тим, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або буде встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, особа наділена правом ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст.170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 03 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 261-2, ч.2 ст. 361, ч.1 ст. 358 КК України- залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4