У Х В А Л А
іменем України

26 травня 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000451 від 23.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме на тимчасово вилучене майно: вантажний автомобіль "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " у кузові червоного кольору; вантажний автомобіль "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_2 " у кузові жовтого кольору; екскаватор "JCB" жовтого кольору; вантажний автомобіль "МАЗ", реєстраційний номер " НОМЕР_3 " у корпусі білого кольору; вантажний автомобіль "DAF", реєстраційний номер " НОМЕР_4 " у корпусі білого кольору. Також просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0277, розташовану на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області шляхом застосування наступних заборон: ОСОБА_4 , будь-яким його представникам (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0277 розпоряджатися нею будь-яким чином; будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0277; обмежити власника нерухомого майна, його представника (у тому числі за довіреністю), інших осіб, в користуванні зазначеною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0277, в частині їх обробітку виключно за погодженням зі слідчим або прокурором у кримінальному провадженні, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.

В обґрунтування клопотання вказав, що невстановлені особи 23.05.2020 року в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, здійснювали незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Того ж дня, відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

23.05.2020 під час проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості було встановлено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, екскаватором "JCB" жовтого кольору здійснювалося завантаження надр землі до вантажного автомобіля "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " у кузові червоного кольору, та вантажного автомобіля "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_2 " у кузові жовтого кольору, до вантажного автомобіля "МАЗ", реєстраційний номер " НОМЕР_3 " у корпусі білого кольору, до вантажного автомобіля "DAF", реєстраційний номер " НОМЕР_4 ".

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що вищевказану земельну ділянку придбав на підставі договору купівлі-продажу, з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння. Згідно ст. 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Відповідно до ст. 56 Кодексу України про надра, основними вимогами в галузі охорони надр є: - забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; - раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; - недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; - охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку; - запобігання необґрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей; - запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод; - додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 57 Кодексу України про надра, у разі порушення вимог статті 56 та інших статей Кодексу про надра, користування надрами може бути обмежено, тимчасово заборонено (зупинено) або припинено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством.

При користуванні надрами відповідно до умов угоди про розподіл продукції право користування надрами може бути припинено, обмежено чи тимчасово заборонено (зупинено) на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про угоди про розподіл продукції" і такою угодою, і лише у випадках, зазначених у частині четвертій статті 26 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Кодексу України про надра, забороняється проектування і будівництво населених пунктів, промислових комплексів та інших об`єктів без попереднього геологічного вивчення ділянок надр, що підлягають забудові. Забудова площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення, а також будівництво на ділянках їх залягання споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, допускаються у виняткових випадках лише за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. При цьому повинні здійснюватися заходи, які забезпечать можливість видобування з надр корисних копалин.

Порядок забудови площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Забудова площ залягання корисних копалин місцевого значення, а також розміщення на ділянках їх залягання підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, допускаються за погодженням з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними місцевими радами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" на довкілля частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" на довкілля, висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.

Водночас, ОСОБА_4 не було надано будь-яких документів, що підтверджують дозвіл на використання вищевказаних надр, крім цього, не було надано висновку про оцінку впливу на довкілля, що є обов`язково.

На підставі викладеного, слідчий зазначив, що для забезпечення швидкого та неупередженого розслідування, належного проведення судових експертиз з метою встановлення наявності або відсутності ознак кримінального правопорушення необхідно накласти арешт на транспортні засобі у вигляді вантажних автомобілів, екскаватора та на земельну ділянку.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000451 від 23.05.2020 року за ч. 2 ст. 240 КК України; рапорту чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 23.05.2020 року; письмових пояснень ОСОБА_5 від 23.05.2020; письмових пояснень ОСОБА_6 від 23.05.2020; письмових пояснень ОСОБА_4 від 23.05.2020 року; протоколу огляду місця події від 23.05.2020 року; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2012; реєстраційних карток на транспортні засоби.

Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами клопотання, дійшов наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з клопотання, слідчий на обґрунтування клопотання посилається на той факт, що зазначені у клопотанні транспортні засоби та земельна ділянка можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Однак, саме яким чином не зазначає.

Слідчим в клопотанні не зазначено про осіб, які мають бути повідомлені про розгляд клопотання в частині накладення арешту на транспортні засоби, а також і не наведено підстав для розгляду клопотання без повідомлення власника майна.

Транспортні засоби, які можуть бути визнані речовими доказами, мають різних власників, відповідно належить конкретизувати клопотання в частині накладення арешту на зазначені речі окремо, із вказівкою їх власників, які мають бути повідомлені про судовий розгляд клопотання.

Також, слідчим не надано відомостей на підтвердження державної реєстрації за ОСОБА_4 земельної ділянки щодо якої вимагається в клопотанні арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000451 повернути прокурору, встановивши строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: