пр. № 1-кп/759/3/19 ун. № 759/3498/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі суду присяжних:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ;

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6
розглянувши в приміщенні суду під час судового розгляду кримінального провадження за обвинувальними актами стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бобровиця Чернігівської області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ніжин Чернігівської області, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, які, кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258; ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 262 КК України, а також стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Києві, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258; ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258; ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 263 КК України, різні клопотання сторін щодо заходів забезпечення даного провадження,

сторони: прокурор ОСОБА_12 , обвинувачені та цивільні відповідачі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , їх захисники ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; інші учасники: представники цивільних відповідачів ГУ МВС України в м. Києві та ГУ НП в м. Києві ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а МВС України ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ; потерпілі ОСОБА_27 та інші (всього 180 осіб); вона ж цивільний позивач та інші (всього 74); представники потерпілих: ОСОБА_28 та інші, -

В С Т А Н О В И В :
У зв`язку з тим, що судовий розгляд на даний час не закінчено, а строк дії обраного щодо всіх обвинувачених запобіжного заходу закінчується, прокурор, посилаючись на вагомість доказів вчинення всіма обвинуваченими особливо тяжких та тяжких насильницьких злочинів, наявні ризики їх ухилення від суду та впливу на очевидців подій, заявив щодо кожного окремо клопотання про продовження тримання під вартою на строк 60 днів, а щодо ОСОБА_29 - домашнього арешту.

Під час судового провадження більшість потерпілих, кожний окремо, висловили думку про необхідність тримання під вартою всіх обвинувачених в межах даного провадження до закінчення судового розгляду, п`ятнадцять потерпілих залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Всі захисники, заперечуючи проти задоволення вказаних клопотань прокурора щодо всіх обвинувачених, заявили власні клопотання про скасування запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_30 , ОСОБА_29 та ОСОБА_17 та про зміну на інший будь-який більш м`який щодо обвинувачених ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Захист при цьому послався на недоведеність висунутого обвинувачення, надмірно тяжку помилкову кваліфікацію злочинів, дані про особу всіх обвинувачених і те, що ризики, які раніше бралися до уваги, на даний час у зв`язку з перебігом процесу повністю відпали. Захист також просив взяти до уваги факти обопільного застосування насильства сторонами конфлікту, відсутність даних про ідентифікацію обвинувачених як учасників подій, які ставляться їм у провину, оцінюючи правову позицію сторони обвинувачення в цілому упереджену по відношенню до всіх обвинувачених як працівників спецпідрозділу «Беркут».

Прокурор та представник потерпілих заперечували проти задоволення всіх клопотань захисту, вважаючи їх не обґрунтованими, при цьому остання акцентувала увагу на тому. Що даний судовий процес є індикатором самої можливості отримати справедливість, а тому реалізація обвинуваченими ризику переховування знівелює таку можливість.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників, присутнього представника потерпілих ОСОБА_33 , проаналізувавши здобуті за час судового провадження докази, доводи заявлених клопотань, суд присяжних для цілей вирішення питання про запобіжні заходи вважає, що прокурором доведено обставини, які й з перебігом часу свідчать про наявність обґрунтованої підозри, повідомленої обвинуваченим ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 . Щодо ОСОБА_29 вона також є обґрунтованою, хоча і в значно меншому обсязі. Мотиви з цього приводу наведені в ухвалі суду від 16 липня 2019 року і з часом не змінилися.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_37 , то, не зважаючи на подані стороною обвинувачення дані щодо його участі у подіях на вулиці Інститутська ранком 20 лютого 2014 року в складі озброєного підрозділу РСП ПМОП «Беркут», на протязі тривалого часу прокурором не подано вагомих доказів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача у тому, що конкретно ОСОБА_15 міг вчинити поставлені йому у провину особливо тяжкі суспільно небезпечні діяння, пов`язані із насильством над цивільними особами. Досліджені на даний час докази, в тому числі, добровільні показання самого ОСОБА_37 щодо закріпленої за ним зброї, які узгоджуються з іншими документами, результати проведених експертних досліджень, матеріали фото та відео фіксації подій, отримані безпосередньо в судовому засіданні показання потерпілих, свідків, у своїй сукупності таких даних не доводять. Зокрема, встановлено, що кулі відстріляні із закріпленої за ним штатної вогнепальної зброї були предметом не одного експертного дослідження, натомість, не здобуто і не подано до суду жодних даних про причетність ОСОБА_37 до застосування такої зброї на ураження 20 лютого 2014 року стосовно будь-яких осіб, як і не подано будь-яких слідів влучення куль чи їх елементів внаслідок застосування закріпленої за цією особою зброї взагалі.

На даний час судом одержано висновок комісійної експертизи зброї та слідів її використання № 12727; 21032/16-31; 19/8/2-197-СЕ/16 від 25 квітня 2019 року, який за клопотанням сторін взято судом до уваги в контексті вирішення питання про доцільність продовження заходів забезпечення. За цим висновком перевірка ідентифікаційних даних щодо обвинувачених експертним шляхом завершена і щодо обвинуваченого ОСОБА_37 нових даних також не отримано.

Відтак, на місці злочину слідів застосування вогнепальної зброї, яка була закріплена за співробітником РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_38 , не виявлено ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду і можливості для цього вичерпані.

Отже, попередні висновки суду про вагомість даних того, що, зокрема, ОСОБА_15 міг вчинити поставлені йому у провину особливо тяжкі та тяжкі суспільно небезпечні діяння, пов`язані із насильством над цивільними особами, за результатами подальшого судового розгляду втратили свою актуальність, оскільки ґрунтувалися виключно на факті зникнення самої зброї з підрозділу, в якому ОСОБА_15 проходив службу, та відсутності повноцінних даних про закріплену за ним зброю.

З огляду на викладене, суд присяжних для цілей вирішення питання про запобіжні заходи вважає, що прокурором доведено обставини, які з перебігом часу свідчать про наявність значно меншої за обсягом обґрунтованої підозри, повідомленої і обвинуваченому ОСОБА_39 , оскільки прокурором не доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, повідомленої цій особі у вчиненні особливо тяжких насильницьких злочинів - умисних вбивств та замахів на такі вбивства, отже наявна підозра штучно обтяжена вказаним обвинуваченням.

Водночас, продовжує залишатися реальним ризик того, що кожний з обвинувачених, опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Фактичні обставини, якими суд раніше обґрунтовував існування такого ризику (характер групових протиправних дій, в яких вказані особи обвинувачуються, та тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у злочинах; ухилення від слідства та суду інших осіб, які також підозрюються у вчиненні дій, що ставляться обвинуваченим у провину, і на даний час переховуються на території іншої держави, отримавши в надзвичайно стислі строки її громадянство), своєї актуальності не втратили. Обвинуваченим висунуте обвинувачення у вчиненні як тяжких, так й особливо тяжких насильницьких злочинів (ст. 12 КК України).

Відтак, суд присяжних вважає доведеним те, що стосовного кожного з обвинувачених, хоча стосовно ОСОБА_29 та ОСОБА_37 у меншому обсязі, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик переховування).

Оцінюючи реальність вказаного ризику, суд послідовно брав до уваги процесуальну поведінку інших пов`язаних аналогічним обвинуваченням осіб, негативний характер якої (ухилення від слідства та суду) був очевидним і змушував суд обирати адекватні процесуальні запобіжники. У цьому зв`язку суд, будучи послідовним, вимушений звернути увагу і на позитивну процесуальну поведінку після звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_29 , попередньо існуючі ризики щодо якого виявилися ілюзорними. Ці дані, а тим більше з перебігом часу, поступово нівелюють первинні застороги суду.

Обстановка вчинення злочину може впливати на кримінально-правову кваліфікацію діяння, проте не нівелює значення ризику, який суд вважає встановленим, хоча і з певними обмовками. Акцентована захистом несправедливість в оцінках з боку держави подій, що є предметом дослідження, не може бути привнесена в мотивацію будь-якого судового рішення, яке претендує бути правовим.

Реагуючи на зауваження захисника ОСОБА_40 , суд присяжних вкотре констатує, що позбавлений можливості на даній стадії процесу надати оцінку доказам на рівні вирішення питань, відповідь на які надається судом виключно під час постановлення вироку.

Суд присяжних приймає до уваги на виконання вимог ст. 178 КПК України дані про особу кожного з обвинувачених окремо, які не змінилися і які приймає до уваги при вирішенні питання про необхідний та допустимий обсяг обмеження прав вказаних громадян для цілей даного провадження.

Суд також приймає до уваги абсолютно позитивні за своїм підсумком дані про особу ОСОБА_37 , які детально викладені в попередніх судових рішеннях з аналогічного питання і на даний час не змінилися, його стійкі соціальні зв`язки, наявність утриманців та поручителів за його поведінку, статус учасника бойових дій, добросовісну процесуальну поведінку в суді, а також те, що він після подій 20 лютого 2014 року до моменту свого затримання, тобто тривалий час (більше року) і в умовах кримінального переслідування інших співслужбовців, не здійснював жодних спроб ухилитися від слідства, виконував свої службові обов`язки в зоні проведення АТО. Не може залишатися поза увагою суду і строк його перебування під вартою, який перевищує чотири з половиною роки.

До того ж сторона обвинувачення не довела обставини, які свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_37 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику ухилення з його боку (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України). Подане до суду клопотання щодо цієї особи майже ідентичне за змістом з такими клопотаннями щодо інших обвинувачених, а це з наведених вище підстав втратило свою актуальність.

За сукупності наведених вище обставин, суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинувачених ОСОБА_41 , ОСОБА_31 та ОСОБА_30 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, таким чином задовольнити в цій частині клопотання прокурора і повністю відмовити в задоволенні клопотань захисту, оскільки відсутні підстави вважати, що всі інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі й домашній арешт, враховуючи наявний ризик переховування, можуть на даному етапі забезпечити виконання вказаними обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, відтак бути пропорційними для досягнення такої мети застосування запобіжного заходу, як допровадження обвинувачених до компетентного судового органу.

Суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави всім обвинуваченим.

Крім того, суд вважає за необхідне замінити раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_37 запобіжний захід у вигляді взяття під варту на більш м`який цілодобовий домашній арешт, таким чином відмовити в задоволенні клопотання прокурора в цій частині, а клопотання захисту задовольнити частково, оскільки є підстави вважати, що вказаний (менш суворий) запобіжний захід здатний забезпечити виконання вказаним обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Також суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_29 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту без зміни його умов, таким чином задовольнити і це клопотання прокурора, відмовивши в цій частині в задоволенні клопотання захисту, оскільки відсутні підстави вважати, що всі інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі особисте зобов`язання, враховуючи наявний ризик, можуть на даному етапі забезпечити виконання вказаним обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Враховуючи викладене, керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 (справа № 3-208/2018(2402/18), ст. ст. 177, 178, 181-183, 197, 201, 205, 331, 339, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд присяжних, -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисту обвинувачених ОСОБА_30 та ОСОБА_41 про скасування раніше обраного щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а щодо обвинуваченого ОСОБА_31 про зміну такого запобіжного заходу на більш м`який залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_41 задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_30 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бобровиця Чернігівської обл., під вартою на 60 днів, тобто включно по 16 лютого 2020 року (до 03 год 33 хв).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_31 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ніжин Чернігівської обл., під вартою на 60 днів, тобто включно по 16 лютого 2020 року (до 03 год 30 хв).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_41 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, під вартою на 60 днів, тобто включно по 16 лютого 2020 року (до 14 год 10 хв).

Утримувати ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , та ОСОБА_41 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Клопотання захисту обвинуваченого ОСОБА_37 про скасування раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково, а клопотання прокурора про продовження йому тримання під вартою залишити без задоволення.

Змінити раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ на ЦІЛОДОБОВИЙ ДОМАШНІЙ АРЕШТ за вказаною адресою строком на два місяці, тобто включно по 19 лютого 2020 року.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду негайно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_29 ДОМАШНІЙ АРЕШТ - залишити без зміни, продовжити строк домашнього арешту щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на два місяці, тобто включно до 19 лютого 2019 року, на раніше встановлених умовах, тобто на нічний період доби - з 22 год. вечора по 06 год. ранку наступної доби.

Покласти строком на два місяці на обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_42 такі обов`язки:

- не відлучатися у встановлений час з населеного пункту (м. Київ) та адреси, за якою кожний з них зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про намір змінити своє місце проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- утримуватися від спілкування в будь-який спосіб зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_39 та ОСОБА_43 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_29 та ОСОБА_37 передати для виконання відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обох обвинувачених, тобто Дарницькому УП ГУНП в м. Києві.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня постановлення ухвали, а в іншій частині оскарженню не підлягає.

ПРИСЯЖНІ: ОСОБА_44 ,

ОСОБА_45 ,

ОСОБА_46 ;

СУДДІ: ОСОБА_47 ,

ОСОБА_48