Справа №549/213/20
Провадження №1-кп/549/38/20
ВИРОК
Іменем України
22 червня 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Чорнухи угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000020 від 07.02.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в м.Гребінка Полтавської області, проживає в АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта повна загальна-середня, студент другого курсу Гадяцького вищого професійного аграрного училища, перебуваючий на військовому обліку, раніше судимого 16 січня 2020 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України на 1 рік (станом на 06 лютого 2020 року вирок не набрав законної сили);

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, народився в с.Сухоносівка Чорнухинського району Полтавської області, проживає в АДРЕСА_1 , не одруженого, професійно- технчна, перебуваючого на військовому обліку, раніше судимого 16 січня 2020 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України на 1 рік (станом на 06 лютого 2020 року вирок не набрав законної сили);

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

установив:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , будучи судимий 16.01.2020 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 іспитовий рік, (станом на 06.02.2020 вирок не набрав законної сили), на шлях виправлення не став та 06.02.2020року близько 14 год., точного часу слідством не встановлено, знаходячись в сел. Чорнухи Полтавської області, неподалік магазину «Оптовичок», знайшов із товаришем ОСОБА_6 гаманець сірих та зелених кольорів належний ОСОБА_9 , в якому виявили 4 банківські картки ПАТ КБ «ПриватБанк», які належали останній та пін-коди до них. Жодних дій, спрямованих на виявлення власника та негайне повернення майна відповідно до ст. 337 ЦК, не вчинив, зокрема до поліції не повідомив, натомість з раптово виниклим умислом на крадіжку грошових коштів, попередньо домовившись із ОСОБА_6 , на вчинення крадіжки, привласнили вищевказані банківські картки.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з кредитним лімітом на ній та пін-кодом, належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів забрав зазначену пластикову картку, яка згідно ч.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України про «Платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та таким чином привласнив її з корисливих мотивів.
Крім цього, ОСОБА_5 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Так, після привласнення банківської картки, ОСОБА_5 будучи засуджений за злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вирішили викрасти грошові кошти із привласненої банківської картки, а тому близько 14 год. 40 хв. останні, пересвідчившись в тому, що за ними ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливою метою, прибули до банкомату №А1601912 «Ощадбанку», розташованого за адресою: вул. Центральна, 35, сел. Чорнухи Полтавської області та здійснили викрадення грошових коштів шляхом проведення чотирьох банківських операцій по зняттю грошових коштів в сумі 6200 грн з картки № НОМЕР_1 належної потерпілій ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , викраденими коштами розпорядилися на власний розсуд.
Даними діями ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вчинили таємне викрадення (крадіжку) грошових коштів в сумі 6200 грн. належних гр. ОСОБА_9 та заподіяли останній майнову шкоду на загальну суму 6452 грн., з яких 6200 грн. викрадені грошові кошти, а 252 грн. комісія за зняття готівки в банкоматі банку.
ОСОБА_6 , обвинувачується у привласненні офіційного документу, а саме банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належного ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Так, ОСОБА_6 , будучи судимий 16.01.2020 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 іспитовий рік, (станом на 06.02.2020 вирок не набрав законної сили), на шлях виправлення не став та 06.02.2020 року близько 14 год., точного часу слідством не встановлено, знаходячись в сел. Чорнухи Полтавської області, неподалік магазину «Оптовичок» знайшов із товаришем ОСОБА_5 гаманець сірого кольору належний ОСОБА_9 , в якому виявили 4 банківські картки ПАТ КБ «ПриватБанк», які належали останній та пін-коди до них. Жодних дій, спрямованих на виявлення власника та негайне повернення майна відповідно до ст. 337 ЦК, не вчинив, зокрема до поліції не повідомив, натомість з раптово виниклим умислом на крадіжку грошових коштів, попередньо домовившись із ОСОБА_5 , на вчинення крадіжки, привласнили вищевказані банківські картки.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів забрав зазначену пластикову картку, яка згідно ч.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України про «Платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та таким чином привласнив її з корисливих мотивів.
Крім цього, ОСОБА_6 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Так, після привласнення банківської картки, ОСОБА_6 , будучи засуджений за злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , вирішили викрасти грошові кошти із привласненої банківської картки, а тому близько 14 год. 40 хв. останні, пересвідчившись в тому, що за ними ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливою метою, прибули до банкомату №А1601912 «Ощадбанку», розташованого за адресою: вул. Центральна, 35, сел. Чорнухи Полтавської області та здійснили викрадення грошових коштів шляхом проведення чотирьох банківських операцій по зняттю грошових коштів в сумі 6200 грн з картки № НОМЕР_1 належної потерпілій ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , викраденими коштами розпорядилися на власний розсуд.
Даними діями ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , вчинили таємне викрадення (крадіжку) грошових коштів в сумі 6200 грн. належних останній та заподіяли майнову шкоду на загальну суму 6452 грн., з яких 6200 грн. викрадені грошові кошти, а 252 грн. комісія за зняття готівки в банкоматі банку.
02.06.2020 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 беззастережно та в повному обсязі визнають свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів.

Відсутність претензій з боку потерпілої сторони обґрунтовується також фактом визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 власної вини у скоєних кримінальних правопорушеннях та їх щирим каяттям.

Шкода, завдана вказаним кримінальним правопорушенням обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відшкодована потерпілій стороні в повному обсязі.

Відповідно до умов угоди обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених визначено: щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, а саме тяжкого матеріального становища сім`ї обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Виходячи з викладеного, у відповідності до ст.65 КК України сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.2 ст.185 КК України із варахуванням приписів статей 53 та 69 КК України штраф у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у вигляді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16.01.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік, виконується самостійно.

ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.2 ст.185 КК України із врахуванням приписів статей 53 та 69 КК України штраф у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у вигляді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16.01.2020 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік, виконується самостійно.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали винуватість у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 185 КК України, щиро розкаялися та погодилися на призначення узгодженого покарання та затвердження угоди, підтвердили відшкодування ними шкоди ОСОБА_9 .

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 позицію обвинувачених підтримали та просили затвердити угоду, призначивши узгоджене сторонами покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що у неї відсутні претензії до обвинувачених, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відшкодували їй матеріальні збитки в повному обсязі та просила угоду затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор заперечував проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.357 КК України, у привласненні офіційного документа, а саме банківської карти ПАТ КБ «Приватбанк» та за ч.2 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , кваліфіковані правильно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.357 КК України, у привласненні офіційного документа, а саме банківської карти ПАТ КБ «Приватбанк» та за ч.2 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , кваліфіковані правильно.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинувачених у вчиненні даних злочинів, а отже умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.

Оскільки цим кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду потерпілій ОСОБА_4 , яка скористалась своїм правом на примирення, тому умови укладеної угоди не суперечать моральним засадам суспільства, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачені усвідомлюють свої права, передбачені ч.5 п.1 ст.474 КПК України, цілком розуміють наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.1 ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1 КК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до них застосовано.

Потерпіла цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч. 1 п. 2 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони примирилися, про що останні ствердили в судовому засіданні.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

У відповідності з вимогами ст.100 КПК України речові докази:

фотоматеріали, які знаходяться на флеш носії KingstonmicroSD 16 Gbadapter, що поміщені до одного сейф-пакету з номером №INZ 1070351та зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000020 від 07.02.2020 р залишити в матеріалах кримінального провадження;

- банківську карту КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , картку дисконтну «Фокстрот» № НОМЕР_3 , три аркуші паперу, які упаковані до одного поліетиленового пакунку з пояснювальними записами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000020 від 07.02.2020 повернути потерпілій ОСОБА_9 .

Понесені процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи складають 628,04 грн, які слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що узгоджене сторонами покарання не передбачає позбавлення волі, запобіжний захід у виді домашнього арешту застосований відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно скасувати.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд

ухвалив:

Угоду про примирення, укладену 02 червня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000020 від 07.02.2020 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України тана підставі угоди про примирення призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:
за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

за ч.2 ст.185 КК України із врахуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у вигляді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16.01.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік, виконується самостійно.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України тана підставі угоди про примирення призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:
за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

за ч.2 ст.185 КК України із врахуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у вигляді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16.01.2020 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік, виконується самостійно.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- фотоматеріали, які знаходяться на флеш носії KingstonmicroSD 16 Gbadapter, що поміщені до одного сейф-пакету з номером №INZ 1070351та зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000020 від 07.02.2020 р залишити в матеріалах кримінального провадження;

- банківську карту КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , картку дисконтну «Фокстрот» № НОМЕР_3 , три аркуші паперу, які упаковані до одного поліетиленового пакунку з пояснювальними записами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000020 від 07.02.2020 повернути потерпілій ОСОБА_9 .

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської обалсті від 19 травня 2020 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави понесені процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 628,04 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення вирок суду може бути скасованим за клопотанням потерпілого чи прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Учасники судового провадження вправі отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1