У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

30 березня 2020 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_2 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000795 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2020 року
ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме:повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому запобіжний захід залишено попередній особисте зобов`язання.
Судом постановлкено стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 3287,21 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.
Також цим вироком вирішено питання щодо речового доказу - автомобіля та знято арешт, накладений на це майно ухвалою слідчого судді від 08 листопада 2019 року.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_2 просить вказаний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Також просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнути з обвинуваченого судові витрати згідно ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та вирішати питання стосовно речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК.

Вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 404, 407 КПК апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і за наслідками її розгляду має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий, у якому зобов`язаний навести належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення з урахуванням вимог ст. 409 КПК.
Пунктом 4 ч.2 ст.396 КПК визначено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
Так, прокурор в апеляційній скарзі як на підставу для скасування зазначеного вироку, покликається на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (п.4 ч.1 ст.409 КПК), невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (ст.414 КПК) та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412). При цьому, апелянт не зазначив у чому саме проявились кожне із перерахованих вище порушень.
У ст.413 КПК законодавцем визначено перелік, згідно якого неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність. Однак апеляційна скарга прокурора попри посилання на вказану норму КПК, таких (такого) не містить.
За визначенням законодавця, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (ст.414 КПК). Всупереч вказаним вимогам апелянт не зазначив у чому саме проявилась згадана невідповідність.
Відповідно до ст.412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. У чому саме це виразилось, прокурором не було зазначено. Проте, як зазначено у ч.2 вказаної норми, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Перелік випадків, за яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок містить ст.420 КПК, однак посилання на вказану норму в апеляційній скарзі також відсутнє.
Водночас вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 судових витрат та
вирішення долі речових доказів в апеляційній скарзі не містять жодних обгрунтовань. Тому зі змісту апеляційної скарги неможливо дійти висновку у чому саме проявилась незаконність рішення місцевого суду, який вказані питання вирішив в оскарженому вироку.
Зважаючи на те, що від доводів і мотивів, викладених в апеляційній скарзі, значною мірою залежать наслідки апеляційного провадження, тому зазначені недоліки скарги позбавляють суддю-доповідача можливості постановити ухвалу про відкриття апеляційного провадження, а також повної та всебічної підготовки до апеляційного розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.399 КПК суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.399 КПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_2 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000795 залишити без руху.

Надати прокурору прокуратури Волинської області ОСОБА_2 п`ять днів для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків апеляційної скарги.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків в строк, встановлений суддею-доповідачем, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернута.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1