Справа № 333/2560/19
Пр. № 1-кп/333/129/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, має сина Прохора, 2015 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-27.11.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України,-
Судовим слідством, суд
ВСТАНОВИВ:
17.1.2019року, у денний час, ОСОБА_5 , знаходячись в якості гостя у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння паспортом, усвідомлюючи зовнішню схожість з ОСОБА_8 IL, скориставшись відсутністю потерпілого в кімнаті, діючи умисно, з метою незаконного подальшого використання вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, шляхом крадіжки, заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , серія НОМЕР_1 , виданий Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 13.08.2002 р., а також карткою фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , яка знаходилась у вищезазначеному паспорті, використавши, в подальшому, вищевказані документи для вчинення шахрайських дій.

17.1.2019року, приблизно в період часу з 17 годин 30 хвилин до 18 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, звернувся до ТОВ «Споживчий Центр», який розташований за адресою: вул. Європейська, м. Запоріжжя, представившись ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом обману, ввівши в оману представника ТОВ «Споживний Центр», уклав кредитний договір № 17.01.2019-100005231 від 17.01.2019 року, надавши паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданий Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 13.08.2002 р. та картку фізичної особи - платника податків НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого отримав грошові кошти в сумі 1000 гривень 00 копійок, що підтверджується видатковим касовим ордером типова форма № КО-2 від 17.01.2019 року, тим самим, з метою особистого збагачення, заздалегідь не маючи наміру виконувати умови договору, незаконно заволодів зазначеними грошовими коштами, що належать потерпілому ТОВ «Споживчий Центр», розпорядившись ними на власний суд, завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтвердивши факти їх скоєння за обставин, викладених вище, розкаявся у вчиненому, та пояснив, що 17.01.2019 року він знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 та усвідомлюючи зовнішню схожість з ОСОБА_8 IL, скориставшись відсутністю останнього в кімнаті, з тумбочки викрав паспорт з карткою фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_6 . В той же день він звернувся до ТОВ «Споживчий Центр» представившись ОСОБА_6 , де уклав кредитний договір, після чого отримав грошові кошти в сумі 1000 гривень. Кошти йому були потрібні для погашення боргів.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п. 150 рішення ЕСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЕСПЛ у справі «Яременко проти України», суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин щодо зазначених злочинів із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченогоОСОБА_5 по зазначеним епізодам повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайство) шляхом обману, вчинене повторно.

Крім того, 18.04.2019 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел па відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись біля приміщення кафе «Енігма» по вулиці О. Говорухи у м. Запоріжжі, шляхом ривку, з метою особистого збагачення, відкрито викрав з шиї потерпілого ОСОБА_9 золотий ланцюжок, вагою 21 г., 585 проби, довжиною 60 см., вартістю 27 000 гривень 00 копійок та хрестиком з медичного металу, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, зник з місця скоєння злочину разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не визнає обставини справи, пояснивши, що 18.04.2019 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин він відпочивав з потерпілим ОСОБА_9 в кафе «Енігма» м. Запоріжжя. Коли розходилися по домам, на вулиці біля входу в кафе він обнімався з потерпілим та зачепив ланцюжок, який був на потерпілому під курткою, але поверх светру останнього. Ланцюжок впав на землю, він його підняв та в подальшому в той же день 18.04.2019 року вдень продав свідку ОСОБА_10 на ринку Анголенко в м. Запоріжжя в кіоску за 7200 гривень. Кошти витратив на власні потреби. Цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме в чистині відшкодування майнової шкоди у розмірі 29366 гривень. В частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень не визнав, вважає в цій частині позовні вимоги потерпілим не обгрунтовані.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його провина підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, що узгоджуються між собою, а саме:

- поясненнями допитаного в ході судового слідства потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що18.04.2019 року вночі він відпочивав в кафе «Енігма» м. Запоріжжя, де познайомився з ОСОБА_5 , який був в компанії з дівчатами та хлопцями. Близько 02 години ночі він вийшов з кафе, їхати додому. До нього ззаду підійшов ОСОБА_5 , поплескав по плечу, на що він обернувся. В цей час ОСОБА_5 смикнув його за шию та зірвав золотий ланцюжок арабського плетіння з хрестиком з медичного металу і побіг від нього. Він кричав йому слідом «що ти робиш, я тебе бачив», але той не звертав уваги на його крики. На його шиї залишилися дрібні подряпини від зриву ланцюжка. Потім він подзвонив своїй дочці, повідомив про дану ситуації та поїхав до поліції, де написав заяву про скоєний відносно нього злочин. В подальшому працівники поліції проводили разом з ним впізнання, де серед пред`явлених йому осіб він впізнав ОСОБА_5 як особу, яка відкрито викрала його ланцюжок з хрестиком. Пояснив, що в той день він був одягнутий у куртку та светр. Ланцюжок був під светром, але ззаду на шиї його було видно з-під светра. Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 29366 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень підтримав у повному обсязі, на підставах, викладених в позові. Зазначив, що 29366 гривень це вартість ланцюжка, яка підтверджується вартістю золота за 1 грам. Щодо моральної шкоди зазначив, що даний ланцюжок йому подарувала матір на 30-річчя, йому цей подарунок дуже дорогий як пам`ять після матері, після події він не може спокійно спати, витрачає свій час на поїздки до суду у зв`язку з розглядом цієї кримінальної справи. Просить призначити обвинуваченому не суворе покарання, оскільки обвинувачений частково відшкодував йому 5000 гривень в рахунок погашення матеріальної шкоди;
- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення до Комунарського ВП Дніпровського відділу поліції Запорізького Головного управління національної поліції від 18.04.2019 року, за яким потерпілий ОСОБА_9 повідомив про те, що 18.04.2019 року близько 0 02.00 годині знаходячись біля кафе«Енігма» по вулиці О. Говорухи у м. Запоріжжі невідома особа відкрито шляхом ривку викрала золотий ланцюжок з хрестиком, у зв`язку з чим він просить притягти цю особу до відповідальності (а.с.115);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2019 року та фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_7 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_5 як особу, яка шляхом ривку відкрито викрала його ланцюжок з хрестиком (а.с.117-120).
- оглянутим в судовому засіданні ДВД-диском з відеозаписом з камер відеоспостереження в приміщенні кафе «Енігма» по вулиці О. Говорухи у м. Запоріжжі за 18.04.2019 року та протоколом огляду предмету від 19.04.2019 року, відповідно до якого на 43 хвилині відеозапису знаходиться потерпілий ОСОБА_9 , на якому одягнутий светр. Будь-яких речей у вигляді ланцюжка на светрі не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працює на ринку Анголенко в м. Запоріжжі в кіоску по продажу мобільних телефонів. 18.04.2019 року в першій половині дня до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_5 та запропонував купити у нього золотий ланцюжок звичайного плетіння, який як повідомив останній належить йому особисто. Він поніс даний ланцюжок скупнику золотих виробів на ринку ОСОБА_11 , який перевірив його щодо відповідності металу. Даний ланцюжок він придбав у ОСОБА_5 за 7200 гривень за ціною лома. Цей золотий виріб він хотів залишити собі, але після додаткової перевірки з`ясував, що якість золота не дуже висока, перепродав цей ланцюжок. Через день до нього прийшли працівники поліції за цим золотим виробом та він не зміг його надати у зв`язку з перепродажем.

Враховуючи наведене, у суду не має підстав не довіряти поясненням потерпілого та свідка, які в судовому засіданні давали послідовні пояснення, були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, причин обумовлювати потерпілим та свідком обвинуваченого судом не встановлено. Дану позицію обвинуваченого в судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення встановлена повністю та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку дають підстави суду для ухвалення по даному епізоду кримінального провадження відносноОСОБА_5 обвинувального вироку.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», також враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, думку потерпілих щодо призначення не суворого покарання, дані про обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, офіційно не працює, не перебуває на обліку в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері, частково відшкодував потерпілому майнову шкоду у розмірі 5000 гривень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.190 КК України та покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70КК України та із застосуванням ст.75,76 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до ч. 5 ст. 128,ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом розглянуто цивільний позов ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 майнової шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням у розмірі 1000,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
ЗаявленийТОВ «Споживчий центр» цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1000,00 грн., завданої внаслідок скоєння злочину, а саме коштів, якими заволодів обвинувачений ОСОБА_5 при отриманні кредиту, на підставі ст.1166 ЦК України, ст.128 КПК України підлягає задоволенню, оскільки підтверджений наданим потерпілою стороною кредитним договором № 17.01.2019-100005231 від 17.01.2019 року.

Судом також розглянуто цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілого матеріальної шкоди у розмірі 29366,00 гривень, а саме вартості викраденого ланцюжка та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., завданих внаслідок скоєння злочину.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи, що обвинуваченим та його захисником визнано в цій частині позов потерпілого, суд, керуючись ч.1 ст.82 ЦПК України, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 29366,00 гривень підлягають частковому задоволенню з урахуванням сплачених обвинуваченим 5000 гривень потерпілому в рахунок погашення майнової шкоди, що складає 24366,00 гривень.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини.

Відповідно ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяний Жерліциним потерпілому ОСОБА_7 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п. 4, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи моральні страждання потерпілого від скоєного відносно нього кримінального правопорушення з боку обвинуваченого, суд вважає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим є завищеним і підлягає частковому задоволенню у розмірі 1000 грн.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченних ч.3 ст. 357, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:
- ч.3 ст.357 КК України, у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- ч.2 ст.190 КК України, у виді 2 (двох) років обмеження волі;
- ч.2 ст.186 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Згідно вимог ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти наОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Речові докази:

ДВД-диск з відеозаписом від 18.04.2019 року з камери, розташованої в приміщенні кафе «Енігма», долучений до матеріалів кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 1000,00 грн. Задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» матеріальну шкоду у розмірі 1000,00 (одну тисячу) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 29366,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 24366,00 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят шість) гривень та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 (одну тисячу) гривень.

В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарского районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1