Дата документу 27.02.2020 Справа № 334/2740/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/570/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/2740/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`ївка Запорізького району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

25.03.2018 року приблизно о 10 годині 55 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, повторно, знаходячись у торговій залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ФОП « ОСОБА_9 » вартістю 213 грн. 55 коп. без ПДВ. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 сховав викрадене майно під куртку та направився до касової зони й попрямував до виходу, але одразу був зупинений охороною супермаркету, тим самим не довів свій злочинний умисел до кінця.

24.03.2018 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном, перебуваючи поблизу кафе «Дача», що розташоване у парку «Поколінь» на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, маючи при собі предмети, які не є національною валютою України - гривнею, а являються сувенірами, схожими на купюри номіналами 200 та 100 грн., знаючи про це, вирішив шляхом обману потерпілого ОСОБА_10 розрахуватися за придбаний у нього мобільний телефон такими сувенірами. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману потерпілого ОСОБА_10 , розрахувався за придбаний мобільний телефон сувенірами схожими на купюри номіналом 200 та 100 грн., на загальну суму 500 грн. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 500 грн.

Крім того, ОСОБА_7 на початку березня 2018 року, перебуваючи на території гаражного кооперативу, що розташований по вул.Рельєфна у м.Запоріжжя, шляхом присвоєння знайденого, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав корпус бойової ручної наступальної гранати РГД-5 та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які у подальшому переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав вищевказані предмети та періодично носив з собою.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, 11.04.2018 року перевіз вищевказані предмети з місця свого мешкання до буд. АДРЕСА_4 , де був зупинений працівниками поліції. Далі на ділянці місцевості за вищевказаною адресою в ході огляду місця події у період часу з 13 години 45 хвилин по 14 годину 30 хвилин 11.04.2018 року працівниками поліції у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено вищезазначений корпус бойової ручної наступальної гранати РГД-5 та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які в сукупності являються бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5, яка відноситься до боєприпасів, яку він, діючи умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_7 11.05.2018 року, перебуваючи на кладовищі за адресою вул.Братська у м.Запоріжжя, шляхом присвоєння знайденого, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН, та корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, які у подальшому переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав вищевказані предмети та періодично носив з собою.

17.05.2018 року ОСОБА_7 перевіз вищевказані предмети з місця свого мешкання до буд. АДРЕСА_5 , де був зупинений працівниками поліції. В ході огляду місця події у період часу з 18 години по 18 годину 30 хвилин 17.05.2018 року працівниками поліції у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено вищезазначені корпуси гранат, корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини А-1Х-1 (флегматизований гексон) масою 114 г; корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини нормальної потужності тронітротолуол (тротил), масою 50-56 г, яку він, діючи умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно; за ч.1 ст.263 КК, як незаконне носіння, придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Йому призначено покарання

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 1 року позбавлення волі;

за ч.2 ст.190 КК у виді 1 року позбавлення волі;

за ч.1 ст.263 КК у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2019 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В строк покарання зараховано покарання, відбуте за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2019 року.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив зменшити строк призначеного йому покарання, оскільки він має незадовільний стан здоров`я та йому буде важко відбувати такий строк покарання, як призначив суд.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_7 покарання, судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочинів.

Разом з тим, суд обґрунтовано прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працює, раніше дев`ять разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів. Відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив нові злочини, в тому числі і тяжкий.

Така стала поведінка обвинуваченого красномовно свідчить про його схильність до вчинення злочинів та очевидне небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Відтак, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав вважати явно несправедливим призначене обвинуваченому покарання, яке до того ж призначено судом у мінімально можливому розмірі.

Крім того, не можна визнати явно несправедливим через суворість і розмір остаточно визначеного судом покарання на підставі ч.4 ст.70 КК. Адже таке покарання призначено судом з урахуваннях загальних засад призначення покарання та воно є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки районного суду і доводили необхідність пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Відтак вирок суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4