Справа № 306/814/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.11.2019 про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 ..

Даноюу хвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000595 від 26. 09. 2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам КПК України.

Згідно обвинувального акту діяння ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказаною ухвалою, суд першої інстанції повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 зазначивши, що такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить належним чином сформульованого обвинувачення, в ньому не відображені всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України та не розкрита правова кваліфікація дій ОСОБА_7 , а також об`єктивна та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення. Крім того, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції вказав те, що із реєстру матеріалів досудового слідства не вбачається прийняття слідчим рішення щодо дій ОСОБА_8 , а відмова ОСОБА_7 від захисника прийнята слідчим після вчинення процесуальних дій за день до складання обвинувального акту. Крім того, судом зазначено, що не дивлячись на те, що підпис обвинуваченого в розписці про отримання обвинувального акту належить обвинуваченому, про те розписка не містить кількість аркушів отриманих матеріалів, підпис вчинено у відсутності захисника, що свідчить про те, що обвинуваченому не було належним чином забезпечено право на захист на досудовому слідстві. Також судом зазначено, що потерпіла та її захисник не ознайомлені з матеріалами досудового слідства, оскільки вважають, що у вчиненні злочину винен ОСОБА_8 . Вказані недоліки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на думку суду першої інстанції, унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, порушують право обвинуваченого на захист та позбавляє суд можливості прийняти законне рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу від 19.11.2019 як незаконну та необґрунтовану й призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції. Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що обвинувальний

-2-

акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України та до нього додані документи, передбачені ч. 3 ст. 291 КПК України. В ньому викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення. Також на думку прокурора суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 314 КПК України фактично вдався до оцінки доказів та дослідження матеріалів кримінального провадження, що на стадії підготовчого судового розгляду є недопустимим, а також встановлюючи наявність або відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, порушив вимоги процесуального закону, оскільки фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, що не відповідає вимогам ст. ст. 22, 26, 337-340 КПК України. Також прокурор зазначає, що під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , суд вдався до оцінки дій органу досудового розслідування відносно ОСОБА_8 . З приводу допущених, на думку суду, органом досудового розслідувань порушень права на захист обвинуваченого, прокурор зазначає, що 09. 04. 2019 слідчим було роз`яснено ОСОБА_7 право мати захисника, вручено пам`ятку про права та обов`язки, однак підозрюваний від послуг захисника відмовився, що у даному кримінальному провадженні не є порушенням вимог ст. 52 КПК України. Також прокурор вказує на безпідставність вказівки суду про не ознайомлення потерпілої та її представник за матеріалами кримінального провадження, оскільки таке твердження спростовується даними реєстру матеріалів досудового розслідування про ознайомлення потерпілої з матеріалами цього провадження 10. 04. 2019. Зазначена судом першої інстанції невідповідність реєстру матеріалів кримінального правопорушення вимогам закону не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Крім того прокурор звертає увагу, що повернення судом першої інстанції обвинувального акту прокурору з формальних підстав призвело до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 2 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги,перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду провадження у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не дотримано.

Згідно п. 13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1- 9 цієї частини, зокрема, найменування

-3-

кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

За ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 для усунення недоліків, суд першої інстанції, дійшов помилкових висновків про його невідповідність зазначеним та іншим вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто повернення обвинувального акту прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Приймаючи ж рішення про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору, суд першої інстанції здійснив не перевірку обвинувального акту, що надійшов на розгляд до суду вимогам ст. 291 КПК України, а вдався до оцінки доказів у кримінальному провадженні та вийшов за межі питань, які розглядаються в підготовчому судовому засіданні у порушення вимог КПК України, відповідно до яких перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину, повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частини статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

При цьому, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291КК України відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про зворотнє, є хибним і спростовується наявними у обвинувальному акті даними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт, складений 11. 04. 2019 старшим слідчим СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 та цього ж дня затверджений прокурором Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 у відповідності до вимог Кримінального процесуального закону.

З обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вбачається, що у ньому наряду з іншими відомостями, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, наведено як фактичні обставини правопорушення, так і викладено формулювання обвинувачення та дії обвинуваченого із посиланням на статтю та частину статті кримінального закону, які

-4-

відповідають цим фактичним обставинам, зазначено усі інші обставини, які підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України та ст. 291 КПК України, а також у формулюванні обвинувачення вказано всі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони, в тому числі і час, місце та спосіб скоєння інкримінованого ОСОБА_7 злочину відповідно до диспозиції ст. 291 КК України, що спростовує судження суду про відсутність цих відомостей.

Висновок суду про те, що ОСОБА_7 належним чином не сформульоване обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, оскільки в ньому не відображені всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України, є хибним і спростовується очевидними фактами, наведеними у обвинувальному акті.

За наведених обставин посилання суду першої інстанції про порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист у зв`язку з неналежно сформульованим обвинуваченням позбавлене правових підстав, оскільки зміст обвинувального акту, на думку колегії суддів, не перешкоджає обвинуваченому якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, та не порушує його право на захист.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що досудовим розслідуванням не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, який очевидно сформований на підставі наданих у підготовчому судовому засіданні поясненнях обвинуваченого та потерпілої, без з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження і перевірки їх доказами, є некоректним, передчасним та суперечить положенням ст. ст. 314, 337 КПК України щодо процедури підготовчого судового засідання та меж судового розгляду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на стадії підготовчого судового засідання, оцінка доказів, визначення правильності правової кваліфікації і оцінка повноти викладених обставин кримінального правопорушення не здійснюється, а дається судом під час розгляду кримінального провадження по суті, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду кримінального провадження. Отже, зробивши висновки, щодо неконкретності пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень, пов`язаних із вирішенням питання про повернення обвинувального акта та зробив висновки, які мав зробити лише під час судового розгляду, зокрема, щодо дій обвинуваченого у ході вчинення злочину та щодо інших обставин, які підлягають доказуванню у ході судового розгляду.

За змістом ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання, до призначення розгляду справи по суті, суд не вправі оцінювати (підтверджувати, спростовувати чи ставити під сумнів) саме ті обставини, які зазначені у акті, зокрема вказувати слідчому чи прокурору про зазначення інших обставин події, чи відомості щодо додаткової кваліфікації дій особи і відповідальності за вчинення іншого злочину, що допустив в ухвалі суд першої інстанції, викладаючи надмірні судження в цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи прокурора про те, що висновки суду з цього питання не відповідають фактичним обставинам, змісту обвинувального акта та вимогам кримінального процесуального закону, слід визнати правильними.

До того ж судом першої інстанції порушено вимоги ст. 337 КПК України щодо визначення меж судового розгляду, а висновки суду про неповноту та неконкретність висунутого обвинувачення на цій стадії провадження, а також дослідження судом прийнятих чи неприйнятих процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні, є такими, що виходять за межі вимог ст. 314 КПК України, в той час як дотримуючись принципів об`єктивності, неупередженості, суд має досліджувати докази в ході судового розгляду.

-5-

Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 КПК України, дійшовши переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог ст. 341 КПК України складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, провівши фактично аналіз суті обвинувачення під час підготовчого судового засідання та без дослідження доказів в судовому засіданні, позбавив прокурора можливості для реалізації його процесуальних прав, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

В цілому колегія суддів знаходить зазначені в ухвалі суду зауваження щодо змісту обвинувального акту та доданих до нього матеріалів такими, що носять не змістовний характер і не є істотними для вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам КПК і можливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Невірним є і зауваження суду першої інстанції про невідповідність вимогам КПК України реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки зміст такого, визначений ч. 2 ст. 109 КПК України, прокурором дотриманий, а не зазначення тих даних, які стали підставою для повернення обвинувального акту не є обставиною, що сама по собі тягне повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, і може бути з`ясована та перевірена під час судового розгляду.

Що стосується висновків суду про те, що розписка обвинуваченого про отримання обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, мають суперечливі відомості в частині кількості аркушів зазначених документів, що були вручені обвинуваченому, колегія суддів зазначає, що кримінальний процесуальний закон не передбачає певних вимог до змісту таких розписок, при цьому суд першої інстанції фактично не встановив, що обвинуваченому та його захиснику були вручені інші за змістом процесуальні документи, ніж ті, що були направлені суду. До того ж з матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 отримав обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що належним чином зафіксована у відповідній розписці. Щодо отримання обвинуваченим обвинувального акту у відсутності захисника, то згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, 09. 04. 2019 слідчим винесено постанову про прийняття відмови підозрюваного від захисника, а тому у прокурора не виник обов`язок вручати ОСОБА_7 копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування в присутності захисника.
В суді апеляційної інстанції не встановлено порушення прокурором вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині суперечать матеріалам кримінального провадження.
Висновок суду про те, що зазначені в ухвалі суду порушення не дають суду можливості призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту без його повернення прокурору є необґрунтованим. Суд, наголошуючи, що «призначення обвинувального акта, складеного із зазначеними недоліками, може поставити під сумнів будь-яке прийняте рішення за результатами його розгляду» не навів конкретно в чому полягають такі застереження і не врахував конкретні положення ст. 291 КПК, а також ст. ст. 315, 337-339 КПК.

За таких обставин, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено такої невідповідності обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам кримінального процесуального закону, які б перешкоджали

-6-

призначенню кримінального провадження до розгляду, у зв`язку з чим ухвала суду про повернення вказаного обвинувального акту прокурору не може вважатися законною і обґрунтованою.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст.409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо дослідити всі докази у кримінальному провадженні, та з урахуванням встановленого під час судового розгляду прийняти рішення про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Також колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 з підстав, які зазначені в ухвалі суду першої інстанції, погіршує становище обвинуваченого, оскільки порушується його право на розгляд обвинувачення проти нього в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження, яке передбачено ч. 1 ст. 283 КПК України та стосується загальних положень закінчення досудового розслідування.

Кримінальне провадження повинно здійснюватись з дотриманням вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду, а повернення обвинувального акту з неналежно перевірених та формальних підстав щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, цим засадам не відповідає.

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.11. 2019 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000595 від 26.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: