У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2020 рокуСправа № 634/606/20 Провадження № 1-кп/634/182/20

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-
в с т а н о в и в :
До Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 ,внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 18.03.2020 року, у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши надані суду матеріали, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно доч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний актмає містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

За змістом ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Аналіз змісту зазначених вимог закону у сукупності свідчить про те, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначенийКПК Українипорядок судового розгляду. Обвинувальний акт повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але й формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно за ст. 91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».
При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.
Як вбачається із змісту обвинувального акту, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а саме на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, обіг яких відповідно до таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу№, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року, заборонені, умисно, протиправно, зберігав на території домоволодіння, де він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичні засоби, а саме: концентрат макової соломки та опій ацетиловий.
У подальшому 24.03.2020 року близько 10.30 год. під час обшуку домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 , де мешкає ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції у спальній кімнаті будинку за вищевказаною адресою виявлено та вилучено шість полімерних пляшок з рідиною чорного кольору, нижні шари яких згідно висновку ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса № 6746/7248-7252 від 10.04.2020 року являється особливо небезпечними наркотичними засобами, обіг якого заборонено - концентрат макової соломки, маса наркотичного засобу у перерахунку на суху речовину складає: об`єкт № 18а -0,13 г., об`єкт № 19а -0,1 г., об`єкт № 20а -0,13 г., об`єкт № 21а -0,07 г., об`єкт № 22а -0,055 г., об`єкт № 23 а -0,28 г., загальною вагою 0,765 г. та шприц з рідиною, яка згідно висновку ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса № 6746/7248-7252 від 10.04.2020 року являється особливо небезпечними наркотичними засобами, обіг якого заборонено - опій ацетильований, маса наркотичного засобу опію ацетильованого у перерахунку на суху речовину складає: об`єкт № 13 -0,195 г., які останній зберігав усупереч врегульованих законом суспільних відносин у сфері обігу у Україні наркотичних засобів.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Разом з тим, відомостей про спосіб придбання наркотичних засобів обвинуваченим, що є кваліфікуючою ознакою ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувальний акт не містить.
Отже, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Таким чином, дослідивши всі представлені до суду дані можливості призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акту та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 18.03.2020 року, у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено учасникам справи 26.06.2020 року о 12.00 год.

Суддя: