Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/536/2020 Справа №641/3118/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000576 від 16.03.2020 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 185 КК України, суд-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2020 року з Харківської місцевої прокуратури № 5 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_4 . Стосовно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 12 червня 2020 року.

У підготовче судове засідання з`явились прокурор, обвинуваченого ОСОБА_4 доставлено конвоєм.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилався на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого середньої тяжкості кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи та доходу, не одружений, не має реєстрації в м. Харкові та Харківській області, а відтак не має стійких соціальних зв`язків, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього не заперечував, покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до наступного висновку.

За вимогами частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Отже, вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він обвинувачується.

Також суд враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) та ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки він не має інших законних джерел для існування.

Ці обставини виключають підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим суд продовжує строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Крім того, в ході підготовчого судового засідання учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечили.

Клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

Вивчивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення в порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. При його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Комінтернівському районному суду м. Харкова. Проти відкритого судового розгляду учасники підготовчого провадження не заперечили.

Судом з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, визначено, що проведення судового розгляду буде здійснюватися суддею одноособово, представником потерпілого цивільний позов не заявлений.

Таким чином, судом вчинено всі необхідні дії з підготовки кримінального провадження до судового розгляду, а тому наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314, 316 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали до 02 серпня 2020 року включно.

Призначити судовий розгляд обвинувального ату у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в судове засідання, на 11 годину 00 хвилин, 05 червня 2020 року в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У судове засідання викликати учасників судового провадження прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого.

Копію ухвали про призначення судового розгляду надіслати учасникам процесу.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1