Номер провадження: 11-сс/813/1992/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000172, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 23.01.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ромської національності, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,-

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000172, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, які неможливо запобігти застосуванням більш м`яких запобіжних заходів та існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає над його особистим інтересом.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 з під варти.

Обґрунтовує вимоги тим, що під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 наркотичних засобів та психотропних речовин, а також речей і предметів, які могли свідчити про протиправну діяльність не виявлено. Вважає, що слідчим порушено вимоги ст. 278 КПК України, а саме повідомлення про підозру від 27.09.2019 року не вручено протягом 24 годин, після встановлення місця знаходження та затримання ОСОБА_8 . Жоден із ризиків передбачений ст. 177 КПК України не доведений прокурором та ґрунтується лише на припущеннях. Вказує, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, не зможе незаконно впливати на свідків, оскільки з ними не знайома та всі свідки вже дали покази слідству. Зазначає, що ОСОБА_8 жодним чином не збирається переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки не має навіть закордонного паспорту. Вважає, що тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для обрання цієї особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, до якої входить ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, з метою незаконного збагачення та протиправного отримання грошових коштів від незаконної діяльності, пов`язаної зі збутом наркотичних засобів, переслідуючи умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 6 травня 2000р., (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), на території України заборонено, налагодили канал постачання та організували систематичне придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних засобів на території м. Ізмаїл та Ізмаїльського району Одеської області.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Згіднодо вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР у кримінальному проваджені № 0000172 від 04.03.2019 року(а.с. 7-9);

- протоколом добровільно наданого предмету від 13.05.2019 року, яким ОСОБА_12 , добровільно видав придбаний у ОСОБА_8 наркотичний засіб (а с.10-11);

- висновком експерта № 796-х від 30.05.2019 відповідно до якого надана на дослідження речовина місить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон в кількості 0,058 грам (а.с. 12-17);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 26.09.2019, відповідно до якого, останній пояснив, що придбав наркотичний засіб у жінки на ім`я ОСОБА_13 (а.с.19-23).

З долученого до матеріалів справи повідомлення про підозру вбачається, що останній висунута підозра у скоєні останньою ще декількох епізодів незаконного придбання, перевезення, зберігання та подальшого збуту наркотичних засобів у співучасті з іншими особами.

Враховуючи наведені вище докази, які містяться в матеріалах судового провадження, що узгоджуються між собою та вказують на причетність ОСОБА_8 , до вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , в інкримінованому їй злочині на даному етапі досудового розслідування.

При цьому, встановлені апеляційним судом обставини вказують на безпідставність доводів захисника в частині необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 , тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрювана ОСОБА_8 є громадянкою України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює та фактично не має засобів існування, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.

Посилання сторони захисту на наявність на утриманні підозрюваної погано зрячої літньої матері та яка потребує догляд не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на підтвердження зазначених обставин стороною захисту не надані відповідні докази.

Враховуючи характеризуючі особи підозрюваної дані, а також те, що ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, тому будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватою, існує ризик того, що остання може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їй злочин.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 , та може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, оскільки не працює та шляхи надходження її доходів для життєдіяльності не відомі.

Вказаний ризик також підтверджується копією вимоги від 05.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_8 , вже була засуджена за аналогічний умисний злочин, хоча і вважається не судимою в силу ст. 89 КК України (а.с. 60-62).

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, погрозами, підкупом або вмовлянням схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки на даний час кримінальне провадження перебуває на певній стадії досудового розслідування, а особи, які придбали наркотичний засіб є свідками, в тому числі особами, що вживають наркотичні засоби.

При цьому, зважаючи на те, що підозрювана є особою, якої висунута підозра у реалізації наркотичних засобів, існує значний ступінь ризику впливу на цих свідків, які в тому числі здійснили заходи щодо викриття протиправної діяльності підозрюваної.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Жодних доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливого застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком слідчого судді щодо неможливості застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків. В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосовний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій часині необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 ряду тяжких кримінальних правопорушень та в групі осіб, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують продовження застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000172, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2019 року строком до 23.01.2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4