Справа №498/273/20
Провадження №1-кс/498/92/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року смт. Велика Михайлівка Одеської області
Слідчий суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, внесене в кримінальному провадженні №0000083 від 27.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
28 квітня 2020 року слідчий СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про арешт речей, мотивуючи своє клопотання тим, що 27.04.2020 о 03:23 до Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , про те, що по АДРЕСА_2 невідома особа підпалила його автомобіль «MERCEDES-BENZ» Vito д/з НОМЕР_1 .

Одразу після отримання інформації, щодо скоєння вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_8 , слідчим на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою відшукання та затримання ОСОБА_8 здійснив невідкладний обшук території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яким користується у тому числі і ОСОБА_8 , а також для врятування (відшукання та вилучення) одягу у якому був одягнений ОСОБА_8 в момент вчинення злочину, так як вказаний одяг містить на собі сліди вчиненого злочину (горючі матеріали) та з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 міг вказану одежу знищити.

Відшукати та затримати ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, не інакше, як провести невідкладний обшук за місцем мешкання, іншими способами не можливо, так як обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

За результатом обшуку житла та іншого володіння ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 розташованого по АДРЕСА_3 , виявлено та затримано ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, а саме умисному знищенні або пошкодженні чужого майна вчиненого шляхом підпалу.

27.04.2020 року прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 було винесено постанову про відібрання біологічних зразків, для проведення експертизи, а саме піднігтевого вмісту обох рук.

Після чого у ОСОБА_8 за допомогою двох марлевих тампонів було відібрано зразки, для проведення експертизи, а саме піднігтевого вмісту обох рук.

Розглянувши клопотання, матеріали додані до нього, заслухавши думку прокурора, слідчого які підтримали заявлене клопотання, вважаю, що клопотання необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за №0000083 від 27.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.194 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно зі ст.173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Також, судом враховано, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути знищено, втрачено або пошкоджено.
З огляду на вищезазначене, з метою збереження речових доказів виникла необхідність накласти арешт на вилучені речі в розумінні п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме на: два марлеві тампони, якими було відібрано біологічні зразки, для проведення експертизи у ОСОБА_8 .
Таким чином, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, враховуючи необхідність збереження речових доказів, вважаю, що доводи органу досудового розслідування про необхідність накладення арешту у вигляді заборони використання та розпорядження речами зазначеними в клопотанні обґрунтовані і тому клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт речей, внесене в кримінальному провадженні №0000083 від 27.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 194 КК України - задовольнити.
Накласти арешт у вигляді заборони використання та розпорядження на: два марлеві тампони, якими було відібрано біологічні зразки, для проведення експертизи у ОСОБА_8 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1