ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/984/20
Номер провадження 11-сс/819/269/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8

Законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000073 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 19 лютого 2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у цьому ж кримінальному провадженні від 16 квітня 2020 року.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року скасувати, визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, яка полягає у нездійсненні належних процесуальних дій, незаконному повідомленні про підозру ОСОБА_7 без наявних достатніх доказів у скоєнні злочину, та визнати незаконно врученим повідомлення про підозру від 19 лютого 2020 року та визнати незаконно врученим повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000073 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000073 від 19 лютого 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України. Скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000073 від 16 квітня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначила, що ухвалою слідчого судді від 03 квітня 2020 року було скасовано постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотань захисника про проведення слідчих дій та зобов`язано слідчого вчинити певні дії та провести ряд слідчих дій.

Слідчий не виконав у повному обсязі ухвалу слідчого судді, провів мінімум слідчих дій, які не в повному обсязі показали механізм падіння потерпілого (не проведено слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_7 , свідками, які бачили падіння), а лише призначено додаткову судово-медичну експертизу, яка не в повній мірі відповіла на основне питання, яке з`ясовує механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень від останнього удару, який інкримінується ОСОБА_7 .

При проведенні процесуальних дій слідчим порушено вимоги діючого законодавства, а саме кваліфіковано дії підозрюваного за кваліфікуючими ознаками, які не відповідають діючому законодавству України та вказано у тексті підозри дії, які вчиняв підозрюваний ОСОБА_10 , а не ОСОБА_7 . При цьому ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених кожним підозрюваним потерпілому, не конкретизовано та не розділено, що є порушенням презумпції невинуватості.

На думку захисника кожний із підозрюваних вчинив різні злочини, які слід кваліфікувати окремо, тобто у кримінальному провадженні №0000073 висунуто дві підозри двом особам за різними злочинами.

Всупереч вимог закону кримінальне провадження було розпочато через шість днів після заяви потерпілого та підставою для цього став рапорт дільничного ОСОБА_11 , який являється родичом потерпілого.

Крім того, викладені в повідомленні про підозру та в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри висновки не відповідають фактичним обставинам справи, повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри являються необґрунтованими та безпідставними, порушують права ОСОБА_7 , оскільки докази, які б вказували на причетність підозрюваного до інкримінованого злочину, відсутні.

Слідчий суддя не в повній мірі дослідив скаргу сторони захисту та матеріали кримінального провадження, чим порушено принцип верховенства права, презумпції невинуватості, змагальності сторін.

Помилковим є висновок ухвали слідчого судді про неістотність порушення слідчим вимог ст.214 КПК України, яка вказує про те, що відомості про кримінальне правопорушення вносяться до ЄРДР невідкладно, але не пізніше 24 год. після подання заяви, повідомлення про вчинення злочину.

Заслухавши суддю - доповідача, адвоката, підозрюваного, законного представника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, в провадженні СВ Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 11 січня 2020 року.
19 лютого 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України.
16 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
21 квітня 2020 року адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000073 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України від 19 лютого 2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000073 за ч.2 ст.125 КК України від 16 квітня 2020 року.
Посилаючись на необґрунтованість підозри, адвокат просить визнати незаконними та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000073 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України від 19 лютого 2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000073 за ч.2 ст.125 КК України від 16 квітня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 19 лютого 2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у цьому ж кримінальному провадженні від 16 квітня 2020 року.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги адвоката, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, а також те, що стороною захисту не надано фактів та доказів, які б підтверджували обставини необґрунтованості зміненої підозри пред`явленої ОСОБА_7 чи неправильної кваліфікації дій підозрюваного.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 , де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, зокрема даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які були належним чином перевірені та досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та з дотриманням вимог КПК України.
З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, а тому доводи апеляційної скарги адвоката, які це заперечують, являються безґрунтовними.
Скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подана до суду першої інстанції, так само як і апеляційна скарга, не містить жодних підстав та доказів вважати повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої ОСОБА_7 підозри незаконними та необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що дії підозрюваного кваліфіковано за кваліфікуючими ознаками, які не відповідають діючому законодавству України суперечать дійсності та при розгляді скарги судом першої інстанції обґрунтовано не прийняті до уваги з огляду на те, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були вірно перекваліфіковані слідчим ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України, оскільки останні діяли як співвиконавці, кожен з них частково виконував об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що призвело до спільного злочинного результату у вигляді тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, та як правильно зазначив слідчий суддя у даному випадку не має значення для кваліфікації злочинуякі саме тілесні ушкодження потерпілому були спричинені безпосередньо ОСОБА_7 ,а тому доводи адвоката про те, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених кожним підозрюваним потерпілому, не конкретизовано та не розділено, являються безпідставними.
Твердження апелянта про те, що кожен з підозрюваних вчинив різні злочини, які слід кваліфікувати окремо, тобто у кримінальному провадженні №0000073 має бути висунуто дві підозри двом особам за різними злочинами позбавлені правових підстав та грунтується на іншому, суб`єктивному, трактуванні адвокатом норм права.
Крім того, факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом самостійною підставою для її спростування, з урахуванням тих обставин, що на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Колегія суддів вважає цілком правильним висновок слідчого судді про те, що не є підставою для визнання повідомлення про підозру незаконним факт того, що заява потерпілого ОСОБА_12 про початок кримінального провадження в формі приватного обвинувачення надійшла до органу досудового розслідування 05 січня 2020 року, а відомості до ЄРДР були внесені тільки 11 січня 2020 року, тобто з порушенням строків ст.214 КПК України, оскільки як вірно вказав слідчий суддя вказане жодним чином не призвело до порушення прав підозрюваного, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безпідставними.
Посилання апеляційної скарги адвоката про те, що всупереч вимог закону підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР став рапорт дільничного ОСОБА_11 , який являється родичом потерпілого, є безпідставними та вірно не прийняті до уваги слідчим суддею враховуючи, що вказана посадова особажодних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні не проводила, а факт перебування у родинних стосунках з потерпілим не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про те, що слідчий суддя не в повній мірі дослідив скаргу сторони захисту та матеріали кримінального провадження, чим порушено принцип верховенства права, презумпції невинуватості, змагальності сторін - являються немотивованими та спростовуються матеріалами провадження.
Будь-яких порушень прав підозрюваного під час апеляційного розгляду не встановлено.
Посилання апелянта на помилковість висновків суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Що стосується доводів апелянта про те, що слідчий не виконав у повному обсязі ухвалу слідчого судді від 03 квітня 2020 року, якою було зобов`язано слідчого вчинити певні дії та провести ряд слідчих дій, то дані доводи не є предметом апеляційного розгляду, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді від 27 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 19 лютого 2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у цьому ж кримінальному провадженні від 16 квітня 2020 року.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги адвоката не спростовують висновків суду першої інстанції.
Порушень кримінального процесуального закону при розгляді скарги, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4