Дата документу 24.06.2020 Справа № 337/1235/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1235/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1222/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, вірмена, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

28 жовтня 2019 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 345 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 серпня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 38420 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, а клопотання прокурора задоволено та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 серпня 2020 року включно, з одночасним визначенням застави в розмірі 38420 гривень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів та суворість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винним, свідчать про існування ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не буде здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу суду змінити та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що всупереч вимогам ст.ст. 177-184 КПК України, суд першої інстанції не врахував того, що запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, можливо шляхом застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного браслету та забороною спілкування з потерпілими та свідками.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, що передбачає більш уважне та гуманне ставлення, надання додаткових шансів на зміну поведінки, він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, вже був допитаний в суді, не наполягає на виклику свідків, бажає обмежитись тільки його допитом і вивченням характеризуючих матеріалів, має соціальні зв`язки, батька та житло.

Крім того, ОСОБА_8 дійсно в минулому порушив умови домашнього арешту, але за час перебування під вартою протягом 8 місяців, він змінив свої погляди і зробив для себе висновки на користь правомірної поведінки.

Також зазначає, що в результаті епідеміологічної ситуації в країні неможливо реально ухилитися від суду, а перебування в слідчому ізоляторі підвищує ризик захворіти, тому оптимальним для самозбереження є режим цілодобового знаходження у власному житлі.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурорів, які рішення суду вважали законним, обґрунтованим та просили залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які відносяться до категорії умисних злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, суворість покарання у виді позбавлення волі до 7 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує існувати ризик переховування від суду.

Про наявність вищевказаного ризику також свідчить той факт, що ухвалою слідчого судді від 30 вересня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, проте обвинувачений порушив умови даного запобіжного заходу та йому було повідомлено про підозру у вчиненні нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
З огляду на вищевикладене, обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді від 31 жовтня 2019 року було змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.
Після цього, вже під час тримання під вартою в слідчому ізоляторі, 4 грудня 2019 року ОСОБА_8 він обвинувачується у вчиненні нового кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім того, ОСОБА_8 28 жовтня 2019 року був засуджений за вчинення умисних злочинів середньої тяжкості та тяжкого корисливого злочину проти власності, за якими був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, після чого обвинувачується у вчиненні ряду інших умисних злочинів в період звільнення від відбування покарання, він не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, а зі слів його адвоката змінив свої погляди та зробив для себе висновки на користь правомірної поведінки, встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має соціальні зв`язки, батька та житло, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки соціальні та родинні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та утримати його від продовження злочинної діяльності.

Крім того, як вбачається з ухвали суду першої інстанції, обвинуваченому ОСОБА_8 поряд з продовженням строку дії тримання під вартою було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 38420 гривень, у разі внесення якої, обвинуваченого буде звільнено з-під варти.

Що стосується доводів з приводу того, що обвинувачений під час перебування в слідчому ізоляторі може захворіти, то висновків слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони також не спростовують, оскільки відповідно до п.1.1 розділу Х «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, що в свою чергу не перешкоджає лікуванню ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 серпня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4