Справа № 643/33/20
Провадження № 1-кс/643/123/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 03.01.2020 звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України в обґрунтування якої зазначила, що вказане кримінальне провадження відкрито за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_6 належним їй автомобілем «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 .
В обґрунтування скарги ОСОБА_7 вказувала, що копію оскаржуваної постанови вона отримала лише 24.12.2019, після письмових звернень до керівництва Московського ВП ГУ НП в Харківській області.
Заявник вказувала, що в оскаржуваній постанові слідчий не надав належної оцінки її поясненням, наданим нею в ході допиту в якості потерпілої, замість цього мотивуючи прийняте рішення, посилався на показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які, на думку заявника, не могли бути свідками події, оскільки ОСОБА_8 на момент події вахтером не працював, факт його працевлаштування взагалі є непідтвердженим, а свідок ОСОБА_9 є знайомою ОСОБА_6 та всі факти, про які вона повідомила слідчому, відомі їй виключно зі слів ОСОБА_6 .
Заявник наполягала на тому, що 01.09.2017 ОСОБА_6 протиправно, без її, як власника, дозволу заволодів транспортним засобом, який належить лише їй, жодного відношення до даного автомобіля ОСОБА_6 не має, він не є його власником чи співвласником, згоди на користування своїм автомобілем вона ОСОБА_6 не давала. Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий послався на показання ОСОБА_6 та аналогічні пояснення свідків, про наявність, начебто, близьких стосунків між останнім та ОСОБА_10 , проте жодного доказу на підтвердження вказаних обставин не навів.
ОСОБА_3 вважає, що досудове розслідування проведено поверхнево, а висновок слідчого про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення є невірним, отже просить скасувати оскаржувану постанову.
В суді представник потерпілої - адвокат ОСОБА_4 та потерпіла підтримали доводи скарги, просили її задовольнити. При цьому представник потерпілої вказував на численні недоліки у здійсненні досудового розслідування з боку слідчого, посилався на ті обставини, що постанови слідчого про закриття даного кримінального провадження вже неодноразово скасовувались як слідчим суддею, так і процесуальним керівником у провадженні, та наполягав на тому, що дозволу на користування автомобілем 01.09.2017 ОСОБА_6 заявник не давала, автомобіль не перебував у постійному чи тимчасовому користуванні ОСОБА_6 , посилання слідчого на те, що ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення дійсно отримав згоду власника автомобіля, належно неоформлену, не відповідають фактичним обставинам справи.
Прокурор до початку судового засідання подала до суду заяви про розгляд скарги за її відсутності, проти задоволення скарги заперечувала з підстав законності постанови про закриття кримінального провадження. Крім того суду надані матеріали кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 ч. 1 ст. 289 КК України.
Суд, розглянувши скаргу, вислухавши пояснення заявника та її представника, вважає за необхідне скаргу задовольнити виходячи з такого.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, насамперед, захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного і неупередженого розслідування і судового розгляду.
Частиною 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000967 воно розпочато за заявою ОСОБА_10 про незаконне заволодіння належним останній транспортним засобом «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 , проте сама заява про вчинений злочин в матеріалах кримінального провадження відсутня.
В ході розслідування потерпіла ОСОБА_10 надавала пояснення про те, що впродовж певного періоду часу підтримувала з ОСОБА_6 довірчо-дружні відносини, вони проводили спільний відпочинок, іноді останній залишався у неї вдома, проте вони не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету. В липні 2017 року ОСОБА_10 за власні кошти придбала автомобіль «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 , яким іноді дозволяла користуватись ОСОБА_6 , для чого передавала йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключи від нього. Ввечері 31.08.2017 ОСОБА_6 знаходився у неї в квартирі і між ними виник конфлікт, з метою закінчення якого вона пішла спати та прокинулась 01.09.2017 біля 04:00 від стуку у двері квартири. То був ОСОБА_6 , який повідомив, що на її автомобілі потрапив у ДТП.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 поясняв, що з грудня 2016 року підтримував близькі відносини з ОСОБА_10 , разом з якою проживав в квартирі АДРЕСА_1 . В липні 2017 роки вони придбали автомобіль «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 , 1/6 частину вартості якого сплатив він. Ключи та свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля завжди знаходились у нього, оскільки ОСОБА_10 не вміє управляти автомобілем. Ввечері 31.08.2017 він на прохання ОСОБА_10 на даному автомобілі їздив до магазину, а на зворотному шляху потрапив у ДТП, після оформлення якої поставив автомобіль у дворі будинку за місцем мешкання з ОСОБА_10 , проте остання не пустила його додому. Вранці він передав ОСОБА_10 ключі від автомобіля та свідоцтво про державну реєстрацію, а остання передала йому особисті речі і повідомила, що вони розійшлись. Його пропозицію відремонтувати автомобіль ОСОБА_10 відхилила.
Крім того, в якості свідка 16.03.2018 допитаний ОСОБА_8 , який пояснив, що працює вахтером в будинку АДРЕСА_2 . В цьому будинку мешкає ОСОБА_10 , яка має автомобіль «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 . Разом з нею раніше мешкав ОСОБА_11 , який як самостійно, так і разом з ОСОБА_10 керував вказаним автомобілем. При цьому, як вказувала в скарзі ОСОБА_3 , і це не спростовано матеріалами кримінального провадження та стороною обвинувачення, відомості про офіційне працевлаштування ОСОБА_8 та період виконання ним обов`язків «вахтера» в матеріалах кримінального провадження не відображені.
Посилаючись на показання зазначених осіб слідчим зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, але з таким висновком слідчого суд не погоджується, оскільки виходячи зі змісту оскаржуваної постанови слідчий вважав доведеним те, що потерпіла надавала ОСОБА_6 згоду на користування транспортним засобом, яка не була належно оформлена. На думку слідчого судді без проведення одночасного допиту потерпілої та ОСОБА_6 , підтвердження у встановлений законом спосіб або спростування належними доказами тієї обставини, на яку посилався в своїх поясненнях свідок ОСОБА_6 щодо його участі у придбанні автомобіля та перебування вказаного автомобіля у його постійному користуванні, встановити фактичні обставини справи не є можливим.
За вказаних обставин твердження слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення слід вважати передчасним, а досудове розслідування не повним та не ефективним, отже оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала, крім іншого, про скасування рішення слідчого.
Керуючись ст.ст. 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України задовольнити та скасувати зазначену постанову.
Матеріали кримінального провадження повернути до СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1