Справа № 308/3384/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/233/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 04. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 год. 15 хв. 30. 05. 2020 включно та визначено заставу в розмірі 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн., щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Домбоки, Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, без освіти, непрацюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали визначено до 21 год. 15 хв. 30.05.2020.
Клопотання слідчий обґрунтував тим, що у жовтні 2019 року у ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_11 , у сумі 7500 доларів США. З метою реалізації вказаного, ОСОБА_10 залучив для реалізації своїх злочинних намірів свою дружину ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з листопада 2019 року по 20. 03. 2020 ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , неодноразово приходили до ОСОБА_11 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , де висували незаконну вимогу до ОСОБА_11 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 7500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяннями тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

-2-

У клопотання слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинив вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував необхідністю запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Слідчий у клопотанні також вказує про необхідність врахування того, що ОСОБА_6 разом з іншими особами неодноразово погрожував потерпілій ОСОБА_11 вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. З метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 . Також, слідчий просив врахувати, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства та погрозами його застосування щодо потерпілої, а тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави. Крім того, підозрюваний може знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані підстави орган досудового розслідування вважає такими, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
В ухвалі слідчого судді зазначено про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років та відноситься до тяжких злочинів. Слідчий суддя також врахував, що покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 189 КК України, може спонукати останнього до ухилення від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26. 07. 2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Таким чином, є наявні всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі
-3-
доведення його вини у вчиненні вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного. з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення. Також існує імовірність того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , може перешкоджати встановленню можливих свідків та інших співучасників даного злочину, а відтак є неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобіганню вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також врахував і дані про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_6 офіційно у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, згідно характеристики виданої Ракошинською сільською радою характеризується за місцем реєстрації та проживання з посередньої сторони, не працює, проживає разом з мамою , братом, сестрами та племінниками.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначив розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, і вважав, що застава у зазначених межах, навіть у вісімдесяти розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 , покладених на нього обов`язків. Відповідно розмір застави слідчим суддею визначено з врахуванням особливої тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , відношення суспільства до даного злочину, підозри у скоєнні злочинів за попередньою змовою групою осіб, значних розмірів вимагання грошових коштів, а тому слідчий суддя вважав, що достатнім для забезпечення підозрюваним обов`язків, розміром застави буде 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн..
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді від 04. 04. 2020, яку просить скасувати та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання та проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 зокрема, відсутність даних, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки додані до клопотання документи не містять доказової інформації про вчинення підозрюваним незаконних дій щодо потерпілих, а здобуті через проведення НСРД докази не отримали відповідної оцінки відповідно до ст. 86 КПК України. Також, на думку сторони захисту, відомості в повідомлені про підозру не утворюють складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки із таких не прослідковується, яким чином ОСОБА_10 залучив для реалізації злочинних намірів ОСОБА_6 та яким чином останній здійснював цей злочинний намір. Крім того захисник вказує і на те, що в ухвалі слідчого судді не наведено обґрунтованих підстав неможливості застосування до ОСОБА_6 більш м`яких видів запобіжних заходів, натомість в основу прийнятого рішення прийнято лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , що не може бути достатньою підставою для обрання щодо особи найсуворішого запобіжного заходу, а тому оскаржуване рішення не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Захисник також зазначає про недоведеність ризику можливості впливу підозрюваного на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки потерпілий був допитаний і ОСОБА_6 є зацікавленим у

-4-

встановленні істини у провадженні. Крім того захисник зазначає, що в помешканнях ОСОБА_6 жодного знаряддя злочину не вилучено, у зв`язку з чим вважає безпідставним встановленим слідчим ризик знищення та спотворення підозрюваним доказів, які можуть мати значення у кримінальному провадженні . Також вважає, що слідчим суддею безпідставно залишено поза увагою міцність соціальних зв"язків підозрюваного ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, його цивільна дружина знаходиться на 9 місяці вагітності, а також незадовільний стан здоров`я підозрюваного через захворювання колінного суглобу. Захисник також зазначає про недотримання слідчим суддею при визначенні розміру застави вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки слідчий суддя завідомо поставив підозрюваного у стан неспроможності виконати ухвалу в частині внесення застави, що не відповідає засадам кримінального провадження. При цьому захисник звертає увагу на те, що підозрюваний належить до числа національних меншин. Таким чином на її думку, оскаржуване рішення є незаконним, невмотивованим і таким, що не відповідає положенням ст. ст. 176-178 КПК України щодо мети, підстав застосування запобіжних заходів, обставин, що враховуються при обранні запобіжних заходів, а також суперечить практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях «Мамедова проти Росії» від 01. 06. 2006 та «Бекчєв проти Молдови» від 04. 10. 2005.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, промову прокурора про безпідставність апеляційної скарги та законність ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Слідчим відділом УСБ України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000132 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23. 03. 2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
03. 04. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 04. 04. 2020 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою до 30. 05. 2020, з одночасним визначенням застави в розмірі 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн..
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального
-5-
правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, яка полягає в захисті людини від свавілля.

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: а)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; б) наявність конкретних фактичних та правових підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з
Апеляційний суд звертає увагу учасників провадження на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість особи, а тому правильність кваліфікації діяння, встановлення наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення на даній стадії слідчим суддею та судом не перевіряється, так як входить до повноважень суду при судовому розгляді справи, а тому апеляційна скарга захисника з цих підстав є необґрунтованою.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
-6-

При обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначив і розмір застави 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 грн., яка, у випадку її внесення, є достатньою для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам зазначеним у ст.177 КПК України.
Доводи захисника ОСОБА_7 про необґрунтоване визначення застави саме у розмірі - 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 грн., оскільки цим слідчий суддя завідомо поставив підозрюваного у стан неспроможності виконати ухвалу в частині її внесення, колегія суддів відхиляє, оскільки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, визначений слідчим суддею розмір застави у 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є обгрунтованим, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, в разі його внесення.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.
Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема, рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області №58/525-М від 21. 03. 2020 про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_11 від 20. 03. 2020; заявою про злочин ОСОБА_14 від 20. 03. 2020; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 02. 04. 2020; протоколами обшуків житла підозрюваних; протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімкам; висновками судово-медичної експертизи на предмет нанесення тілесних ушкоджень потерпілим; протоколом огляду речей, вилучених у помешканні ОСОБА_13 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , колегія суддів відхиляє, оскільки фактичних даних, які містяться в наведених вище доказах, є достатньою для висновку про можливу причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вищевказаного злочину.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення ЄСПЛ від 13. 11. 2007 «Чеботарь проти Молдови» Європейський суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Колегія суддів констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

-7-

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи на захист підозрюваного, в тому числі і щодо соціальних зв`язків підозрюваного, наявності постійного місця проживання, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею. Зазначені обставини не є підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Не містять матеріали судового провадження та апеляційна скарга і позитивних даних щодо особи підозрюваного, які б свідчили на його користь та дали колегії суддів підстави застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Навпаки, як обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді, ОСОБА_6 офіційно у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, згідно характеристики виданої Ракошинською сільською радою характеризується за місцем реєстрації та проживання з посередньої сторони, ніде не працює.
З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягають.
Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисниказадоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 04. 2020 про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн. без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: