Провадження № 1-кп/679/70/2020
Справа № 679/697/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №00000120 від 02.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин, Хмельницької області, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2019 року, близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , з раптово виниклого умислу маючи на меті заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, зайшов в мобільний додаток інтернет-банкінгу "Приват 24", встановлений на його мобільному телефоні, зареєструвавши попередньо в ньому номер мобільного оператора?"Київстар" НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 створивші пароль для доступу, здійснив вхід до зазначеного додатку.

Отримавши доступ до банківської картки "ПриватБанку" № НОМЕР_2 , яка належить потерпілій, маючи можливість керувати рахунками в режимі реального часу, заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 489 грн. 45 коп., шляхом переказу на банківську картку № НОМЕР_3 власником якої є ОСОБА_8 (мати ОСОБА_6 ).

Крім того, 02 лютого 2020 року, в період часу з 17 години 47 хвилин по 18 годину 22 хвилин, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочині дії охоплені єдиним умислом на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, отримавши доступ до банківської картки ОСОБА_4 у вищевказаний спосіб, маючи можливість керувати рахунками в режимі реального часу, заволодів грошовими коштами потерпілої в загальній сумі 552 грн. 76 коп., шляхом переказу на банківську картку № НОМЕР_3 власником якої є ОСОБА_8 (мати ОСОБА_6 ).

Таким чином, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 1042 грн. 21 коп.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілим та підозрюваним від 26.05.2020 року.

Згідно даної угоди потерпіла, її законний представник та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України, та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, і наполягає на затвердженні зазначеної угоди. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення, наслідки затвердження угоди їм зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про примирення.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобовязаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, обставини, що обтяжують покарання судом не встанолено.

Таким чином, оскільки існують фактичні підстави для примирення, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.370, 374, 473, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_4 , її законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №00000120 від 02.05.2020 року.

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1