Справа № 1327/5577/2012
Провадження № 1-кс/459/414/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000057, -

В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просив скасувати постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000057.
На обґрунтування скарги послався на те, що у провадженні Червоноградського ВП перебувало вказане вище кримінальне провадження, яке постановою слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.01.2019 року було закрито. Вважає дану постанову незаконною, винесеною без проведення усіх необхідних слідчих дій та без оцінки доказів.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав з підстав, зазначених у скарзі. Просить вимоги скарги задовольнити.

Слідчий Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, тому просив у її задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За правилами ч.ч.1, 4 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Згідно принципу публічності, закріпленого в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Оскаржуване рішення таким вимогам закону відповідає, виходячи з наступного.

У провадженні Червоноградського ВП перебувало кримінальне провадження № 0000057,яке постановою слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.01.2019року було закрито.

Постанова мотивована тим, що 30 жовтня 2012 року близько 22 години на перехресті доріг вулиці Стуса (головна дорога) та вулиці Шептицького (другорядна дорога) в місті Червонограді Львівської області, відбулося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ - 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «ПЕЖО-405» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , в салоні якого знаходились пасажири: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, яка проявилась розривом селезінки, надривом капсули печінки та ускладнилась гострою внутрішньочеревною кровотечею, що згідно висновку експерта № 010/2013 від 8 січня 2013 року відноситься до тяжких по ознаці небезпеки для життя в момент утворення, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, саден на підборідді і правому коліні, що згідно висновку експерта № 503/2012 від 20 грудня 2012 року закрита черепно-мозкова травма відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, садна до легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки справа, що згідно висновку експерта № 009/2013 від 8 січня 2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, та ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на чолі, саден: на чолі, двох на лівій гомілці і одного на лівій стопі, що згідно висновку експерта № 007/2013 від 8 січня 2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

30 листопада 2012 року відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 30.10.2012 року та протоколу додаткового огляду місця події від 31.10.2015 року, фототаблиць та план-схем до них: Дорожньо-транспортна пригода мала місце на перехресті доріг вулиці Стуса, вулиці Шептицького в місті Червонограді Львівської області з частковим вологим асфальтним покриттям по обочинам в кожному напрямку. Проїзна дороги горизонтального поздовжнього профілю, без вибоїн та пошкоджень, обмежена із усіх боків, а також закруглення кутів повороту бордюрними каменями. Перехрестя регульоване, дорожнє полотно, шо проходить по вулиці Стуса з обох боків перехрестя обмежено дорожніми знаками «головна дорога», дорожнє полотно, що проходить вулицею Шептицького по напрямку проспекту Шевченка в місті Червонограді Львівської області, перед перехрестям обмежене дорожніми знаками «другорядна дорога», світлофори на момент дорожньо-транспортної пригоди увімкненні сигналом «увага» жовтого кольору. На дорозі в кожному напрямку організовано двохсторонній рух, є дві смуги руху, по одній смузі в кожному напрямку. Перед зазначеним перехрестям в кожному напрямку на дорожньому полотні нанесена дорожня розмітка «зебра», яка з усіх боків даного перехрестя обмежена дорожніми знаками «пішохідний перехід». Перед перехрестям із кожного боку на дорожньому полотні нанесена суцільна лінія, яка примикає до дорожньої розмітки «зебра», дорожня розмітка на дорожньому полотні безпосередньо на перехресті відсутня. Внаслідок ДТП пошкоджено світлофор на перехресті

Дорожньо-транспортна пригода мала місце в межах населеного пункту в нічну пору доби при вуличному освітленні.

Згідно висновку експерта № 010/2013 від 8 січня 2013 року ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, яка проявилась розривом селезінки, надривом капсули печінки та ускладнилась гострою внутрішньочеревною кровотечею, які відноситься до тяжких по ознаці небезпеки для життя в момент утворення;

- згідно висновку експерта № 503/2012 від 20 грудня 2012 року ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, саден на підборідді і правому коліні, при тому, закрита черепно-мозкова травма відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, садна - до легких тілесних ушкоджень;

- згідно висновку експерта № 009/2013 від 8 січня 2013 року ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- згідно висновку експерта № 007/2013 від 8 січня 2013 року ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на чолі, саден: на чолі, двох на лівій гомілці і одного на лівій стопі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- згідно висновків судово-автотехнічних експертиз, транпортні засоби, причетні до ДТП, до моменту ДТП були в технічно-справному справі.

Також в ході досудового розслідування проведено автотехнічні дослідження:

- згідно висновку експерта №1/230 від 05.04.2013, та № 1/460 від 10 червня 2013 року (проведених експертами НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області) водій автомобіля марки ВАЗ-21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був, згідно до вимог чинних ПДРУ та з технічної точки зору, зупинитися перед краєм перехрещувальної головної дороги, пропустити автомобіль «ПЕЖО-405» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що наближався зліва і лише після його проїзду виїжджати на головну дорогу. Водій автомобіля марки ВАЗ-21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути ДТП, що обумовлювалось виконанням ним вимог п.п. 8.1, 16.11, 16.3 ПДРУ (і дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» додатку 1 до ПДРУ). Водій автомобіля марки «ПЕЖО-405» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання даної пригоди знаходяться дії водія автомобіля торгової марки ВАЗ-21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , що полягали в невиконанні ним вимог п.п. 8.1, 16.11, 16.3, ПДРУ (і дорожнього знаку 2.1«Дати дорогу» додатку 1 до ПДРУ).

- згідно висновку повторної комісійної судової автотехнічної експертизи № 3286 від 18 грудня 2013 року (проведеної експертами Львівського НДІСЕ) свідчення водія ОСОБА_5 є технічно неспроможними. Водій ОСОБА_5 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»); «небезпека для рух»; 2.3 (підпункту «д»); 10.1; 16.3; 16.11 ПДР та знаку пріоритету 2.1«Дати дорогу)розділу 33 «Дорожні знаки» (Додатку 1) ПДР, у відповідності до яких вказаний водій повинен був дати дорогу автомобілеві «Пежо-405», не виїжджаючи своїм автомобілем ВАЗ-21101 із вулиці Шептицького на проїзну частину вулиці Стуса м.Червонограда. У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «б»); 12.3 ПДР та лінії розмітки 1.1 (вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків ) розділу 34 «Дорожня розмітка» (Додатку 2) ПДР, відповідно до яких вказаний водій повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), не перетинаючи лінії розмітки 1.1 і відповідно, не виїжджаючи на зустрічну сторону проїзної частини вулиці Стуса. Водій ОСОБА_5 в даній дорожній ситуації мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП, і полягала ця технічна можливість у виконанні водієм вимог п. п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу); небезпека для руху»); 2.3 (підпункт «д»); 10.1; 16.3 16.11 ПДРУ та знаку пріоритету 2.1«Дати дорогу) розділу 33 (Дорожні знаки) (Додатку №1) ПДР, водієві ОСОБА_5 необхідно (і достатньо) було дати дорогу автомобілеві «Пежо-405», який рухався по головній дорозі - проїзній частині вулиці Стуса. У разі не змінення водієм ОСОБА_6 своєї смуги руху, а застосування екстренного гальмування, не виїжджаючи на зустрічну сторону проїзної частини, контакт між вказаним автомобілем та автомобілем ВАЗ-21101 мав би відбутися, а тому водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ-21101, діючи у відповідності до вимог ПДР. Своїми діями водій ОСОБА_5 для водія ОСОБА_6 , одночасно із небезпечною, була створена ще й аварійна дорожня ситуація.

- Згідно висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1523/24-17, яку проведено в умовній (ймовірній) формі, аналізуючи надані на дослідження матеріали кримінального провадження № 0000057 (зокрема, висновку експерта № 1/875 від 6.02.2013 року) покази водія автомобіля «ВАЗ- 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 в частині, є технічно неспроможні, і не можуть бути прийняті для дослідження. В процесі слідчого експерименту від 19.05.2013 року за участі водія ОСОБА_5 було встановлено, що відстань від місця, в якому знаходився належний йому автомобіль перед початком виконання маневру «перетину перехрестя», до місця, в якому відбулося зіткнення, становить 10,40 метрів, при цьому вказану відстань водій подолав за t1-2.57 с.; t2-2.59 с.; t3-2,54 с. Вказаний параметр проміжку часу також не може бути прийнято для дослідження, оскільки він встановлювався за умов зупинки автомобіля ВАЗ-21101, і знаходження в нерухомому стані до зіткнення. Іншими словами дослідження по розгляду варіанту розвитку ДТП проводилося як припущення, що подія ДТП, частково могла так розвиватися як це вказав ОСОБА_5 , проте чи розвивалася вона так дійсно експерти ствердно не вказують, при чому зазначають, що значна частина показів ОСОБА_5 взагалі не відповідають встановленому під час еспертних досліджень механізму розвитку події (наприклад що стосується місця зіткнення, того факту що автомобілі на момент зіткнення перебували в русі).

Окрім цього, згідно цього ж висновку експерта слідує, що у ОСОБА_6 була відсутня технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем ВАЗ-21101при умовах обставин розвитку події заданих по варіанту показів водія ОСОБА_6 , а також за умови не здійснення маневру ліворуч, тобто чи виїхав ОСОБА_6 на зустрічну смугу, чи залишився б на своїй, він все одно не мав технічної можливості уникнути ДТП, а водій ОСОБА_5 мав можливість побачити, і бачив, їдучого по головній дорозі автомобіля, та не уступив йому дорогу, чим викликав для нього аварійну дорожню ситуацію, яка вимагала негайного прийняття рішення по вжитті заходів для уникнення ДТП, тобто ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути ДТП.

За формою висновки експертиз можуть бути викладені в категоричній або ймовірній формі. Висновок, зроблений у ймовірній формі, не може бути покладений в основу обвинувачення, оскільки базується на припущеннях, а тому при оцінці зібраних у кримінальному провадженні доказів при прийнятті остаточного рішення по ньому не може бути врахований, так як базується на нечітких фактах, припущеннях, у зв`язку з чим підсумкова його частина не має категоричної форми, що при прийнятті остаточного рішення по провадженні може призвести до хибних висновків, а тому недоцільним буде посилання при прийнятті остаточного рішення по кримінальному провадженні виключно на такий висновок експертизи, а при прийнятті рішення слід враховувати всі зібрані докази у їх сукупності.

Сукупність доказів, зокрема протокол огляду місця події та план-схема до нього, свідчення ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , висновки чотирьох вищезазначених автотехнічних експертиз, визнання даними експертизами технічної неспроможності свідчень ОСОБА_5 , вказує на те, що причиною даної ДТП є дії водія ОСОБА_5 , а версія розвитку ДТП, яку висуває ОСОБА_5 є надуманою ним же для уникнення відповідальності, та вона спростовується висновками експертиз. Усунення розбіжностей у свідченнях учасників та очевидців даної події є невиправданим та неможливим, тому що при розслідуванні ДТП ними задано версіїї розвитку пригоди, які було вказано ними на допитах, та підтверджено на слідчих експериментах, після чого дані версії в повній мірі були враховані та досліджені при проведенні автотехнічних експертиз. При проведенні слідчих експериментів недопускається участь двох різних учасників (в даному випадку свідків) кримінального провадження, оскільки це може призвести до нав`язування одним з учасників слідчої дії свідчень іншому, та врахування свідчень іншого учасника при дачі своїх, що не дасть максимально об`єктивно встановити істину. Також це є недоцільним по тій причині, що свідчення ОСОБА_5 висновками експертів визначені як технічно неспроможні, іншими словами неправдиві, так як його свідчення суперечать слідовій інформації виявленій на місці події та суперечать встановленому експертним шляхом механізму розвитк ДТП та механізму контактування транспортних засобів причетних до ДТП, а в свідченнях інших очевидців ( ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ) розбіжностей немає, і всі вони описують подію приблизно однаково, а от версія розвитку події задана ОСОБА_5 , яка є технічно неспроможною, кардинально відрізняється від описаного механізму розвитку події вказаними чотирма свідками.

Окрім цього, з постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2015 року та постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду України від 5 квітня 2018 року слідує, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв, для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом, що також дає підстави прийти до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України, оскільки згідно вищезазначених висновків експертиз ОСОБА_5 створив своїми діями небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію) для ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного вище, а також те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 п. п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»;«небезпека для руху»); 2.3 (підпункт «д»); 10.1; 16.3 16.11 ПДРУ та знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 (Дорожні знаки) (Додатку №1) правил дорожнього руху України внаслідок яких останній, отримав тяжкі тілесні ушкодження, водій автомобіля марки «ПЕЖО-405» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав легких тілесні ушкодження та тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, пасажири: ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, а також те, що кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами ) наступає у випадку спричинення потерпілим особам тілесних ушкоджень не легших ніж середньої тяжкості, слідчий дійшов висновку, що в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак в діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.139 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 30 листопада 2012 року було закрито у зв`язку з відсутності в діяннях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України.

Як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим дотримано вимоги ч. 2 ст.9КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано належну правову оцінку обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

За наведених обставин, скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1