ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0001140 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та йому призначене покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Також ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та йому призначене покарання -1 рік обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене ОСОБА_7 покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробування, якщо він протягом однорічного іспитового строку виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ч.1 п.1,2 ст.76 КК України.

Провадження№11-кп/822/240/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.2ст.125КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На таке судове рішення заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із проханням вирок суду змінити в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні двох епізодів нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 125 КК України.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог закону, помилково призначив ОСОБА_7 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, тому апелянт просить виключити із резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_7 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності і за сукупністю злочинів.Призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 року обмеження волі і на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням

Згідно вироку,обвинувачений ОСОБА_7 13 грудня 2018 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 вчинив конфлікт із ОСОБА_10 ,під час якого умисно наніс останньому щонайменше 3 удари руками та головою у голову, обличчя, заподіявши ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_7 17 лютого 2019 року, близько 10 год. 00 хв. перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки з ОСОБА_11 ,умисно наніс потерпілому декілька ударів (щонайменше 5 ударів) кулаками по обличчю та тілу, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідження доказів здійснювалось районним судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, не оспорюється в апеляційній скарзі прокурором, а тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить у вироку доводів на підтвердження тих обставин, які не оспорюються.

У відповідності зі ст.33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох і більше злочинів,передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу,за жоден із яких її не було засуджено.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» правила призначення покарання за сукупністю злочинів(ст.70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями,так і за різними частинами однієї статті кримінального закону,якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають окремі санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті(частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

За змістом вироку,суд визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні двох злочинів,які фактично є двома епізодами нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, зокрема: 13 грудня 2018 року потерпілому ОСОБА_10 та 17 лютого 2019 року потерпілому ОСОБА_11 .

Два епізоди кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим кваліфікуються за однією частиною статті кримінального закону- ч.2 ст.125 КК України,а тому не утворюють сукупності злочинів та покарання за кожен із епізодів злочинного діяння у даному випадку не може бути призначене.

Отже, районний суд, визнавши ОСОБА_7 винуватим за окремими епізодами злочинної діяльності, призначивши йому покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, а відтак- і за сукупністю злочинів,неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність,а саме застосував закон,який не підлягав застосуванню.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити,вирок районного суду скасувати відповідно до вимог ст.ст.407,409,413 КПК України в частині визнання винуватим ОСОБА_7 за окремими епізодами злочинної діяльності,призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності та за сукупністю злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, судова колегія згідно вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання .

Також колегія враховує наявність обставин,що пом`якшують покарання- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судова колегія вважає, що рішення районного суду про призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75,76 КК України відповідатиме вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Колегія суддів не має правових підстав для призначення більш м`якого покарання у виді виправних робіт,оскільки ОСОБА_7 не працює. Інші, передбачені санкцією, більш м`які покарання належить відбувати реально,а прокурор не порушував питання про ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.404,405,407,413,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині визнання його винуватим за окремими епізодами злочинної діяльності,що передбачені ст.125 ч.2 КК України,призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності та за сукупністю злочинів.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ст.125 ч.2 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1(одного)року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки,а саме-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3