Справа № 191/1570/20
Провадження № 1-кп/191/162/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження за №0000059 від 11 січня 2019 року, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна вища, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2019 року приблизно об 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , бажаючи незаконно збагатитися, спільно з двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, встановили для себе осіб, на яких можна вчинити відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, а саме подружжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають в АДРЕСА_3 , та вважаючи, що потерпілі за місцем свого мешкання мають грошові кошти якими можна незаконно заволодіти, у них виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи в складі групи осіб, на автомобілі ВАЗ-21103 д.н. НОМЕР_1 прибули до місця мешкання потерпілих, за адресою: АДРЕСА_3 , де, бажаючи щоб їх дії залишилися не поміченими з боку сторонніх осіб, дочекавшись сутінок, приблизно о 20 годині 50 хвилин 10 січня 2019 року, шляхом пошкодження дверей, проникли до вказаного будинку та прослідкувавши до кімнати, в якій відпочивали потерпілі, де один з нападників

наніс один удар лівою ногою в область грудини ОСОБА_5 , після чого звалили останніх на підлогу та для усунення можливого опору з боку потерпілих, зв`язали їм руки будівельними хомутами та заволоділи грошима в сумі 3800 доларів США (за курсом НБУ станом на 10.01.2019 - 106780 гри.), які перебували в будинку.
Внаслідок вказаних злочинних дій потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 106780 грн., а також потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку СМЕ №64 від 05.03.2019 року заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: смуго подібних синців на передній поверхні, груди зліва між навколо-грудинною і середнє-ключичною лініями на рівні V-VІ-го ребер, саден шкіри на передній поверхні правого колінного суглобу та на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, які у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілій ОСОБА_8 , згідно висновку СМЕ №63 від 05.03.2019, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: смуго подібних синців на заднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині та на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині, які у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
26 травня 2020 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000059 від 11 січня 2019 року, з однієї сторони, і підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_7 з другої сторони було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, та згідно умов якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, сторонами погоджено покарання ОСОБА_3 за ч.3 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її не виконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у повному обсязі і пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним, просить суд затвердити угоду.
Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні пояснив, що при укладенні зазначеної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Потерпілі у судовому засіданні не заперечували проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.
Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить до таких висновків.
Відповідно до ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
У ч.1 ст.475 КПК України зазначено, що суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, яке згідно ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням.
На думку суду укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, укладення угоди між сторонами є добровільним, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає за необхідне змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У ХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 травня 2020 року в кримінальному провадженні №0000059 від 11 січня 2019 року між прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 з однієї сторони і підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_7 з другої сторони.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі зразки букального епітелію ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , залишки двох змивів, шість полімерних стяжок, об`єкти дослідження, упаковані в два спецпакети №5353831, №5353832 після набрання вироком законної сили знищити.
До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 під час дії зазначеного запобіжного заходу виконувати обов`язок: прибувати до суду за кожним викликом.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.
Роз`яснити ОСОБА_3 про те, що умисне не виконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти)днів з дня його проголошення.
Копію вироку обвинуваченому і прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1