У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2020 Справа №607/4783/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , представника Тернопільської міської ради ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання старшої слідчоїї в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,

встановив:
Старша слідча в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0003246, звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчої зазначено наступне: «В провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження № 0003246 від 08 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Тернопільської міської ради зловживаючи владою в супереч встановлених законом норм, на підставі підроблених документів наданих ТОВ «ТЕР-ВІВ», надали дозвіл на розроблення проекту землеустрою для обслуговування неіснуючої споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово-побутові-офісні приміщення за адресою АДРЕСА_1 з метою отримання неправомірної вигоди та передачі земельної ділянки у незаконну власність ТОВ «ТЕР-ВІВ».

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь - якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 20 вересня 2019 року державний реєстратор ОСОБА_6 , маючи доступ до Державного реєстру прав та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, діючи умисно, без наявності законних підстав - в порушення вимог ч.3 ст. 1, п.4 ч.1,4 ст18, п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вимоги пунктів 12, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, несанкціоновано зареєстрував право власності на споруду для підприємницької діяльності загальною площею 8,5 кв. метри за адресою АДРЕСА_1 під номером 101 за ОСОБА_7 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

25.10.2019 Тернопільською міською радою видано рішення №7/39/170 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Митрополита Шептицького, 4В ТОВ «ТЕР- ВІВ».

В ході проведення слідчих дій встановлено, що за вказаною адресою відсутній будь-який об`єкт нерухомого майна, а також управлінням містобудування, архітектури та кадастру міської ради не присвоювався адресний номер об`єкту нерухомості - споруді для підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку із цим до Тернопільської міської ради було направлено відповідний лист щодо розгляду даного питання на черговій сесії Тернопільської міської ради та скасування рішення від 25.10.2019 №7/39/170 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Митрополита Шептицького, 4В ТОВ «ТЕР-ВІВ», однак відповіді отримано не було.

Проведеною перевіркою Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ТОВ «ТЕР-ВІВ» перебуває споруда, яка використовується для здійснення підприємницької діяльності площею 8,5 квадратних метри за адресою вул. М. Шептицького, 4В в м. Тернопіль, проте, при обстеженні земельної ділянки площею 0,0456 га за кадастровим номером :12:006:0056, встановлено, що вказаний об`єкт нерухомості відсутній. У відповідності до ч.1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Враховуючи частину 2 зазначеної статті, право оренди на земельну ділянку комунальної форми власності, вільної від об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, має набуватись на конкурентних засадах (земельних торгах). Враховуючи це, рішення сесії Тернопільської міської ради від 25.10.2019 за №7/39/170 прийнято всупереч ст.. 134 Земельного кодексу України, оскільки даним рішенням дано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0460 га з метою передачі в оренду терміном на 10 років для обслуговування споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово-офісні приміщення за адресою АДРЕСА_1 на якій відсутні об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

У подальшому встановлено, що даній земельній ділянці на яку було вчинено злочинне посягання даним кримінальним правопорушенням присвоєно кадастровий номер: :12:006:0056, площею 0,0456 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є матеріальним об`єктом, що зберегло на собі його сліди, які будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінальною провадження, в тому числі як предмет, що є об`єктом кримінальне протиправних дій.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 192412856 від 10.12.2019 інформація щодо права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :12:006:0056, площею 0,0456 га за адресою АДРЕСА_1 , відсутня. Згідно даних публічно-кадастрової карти, дана земельна ділянка відноситься до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) для обслуговування споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово - побутові-офісні приміщення, тип власності - не визначено.

Враховуючи, що дана земельна ділянка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, є необхідність запобігання можливості її подальшої передачі та відчуження, а також з метою забезпечення його збереження наявні достатні підстави та мета для арешту цього майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КГІК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів».

Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що клопотання підтримує в повному обсязі, оскільки вказана земельна ділянка є речовим доказом у кримінальному провадженні та з метою збереження речових доказів вбачається необхідність у накладенні арешту.

Представник Тернопільської міської ради ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання слідчої, посилаючись на те, що згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

На думку ОСОБА_4 із клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів не вбачається достатнього обгонтування щодо існування підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того рішення про виділення земельної ділянки приймається депутатами Тернопільської міської ради шляхом голосування.

Також представник Тернопільської міської ради ОСОБА_4 зауважив, що вказана земельна ділянка не відповідає критеріям речових доказів визначених статтею 98 КПК України.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наданні матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завдання арешту майна у відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважає, що майно вказане у клопотанні про накладення арешту не може бути приховане, пошкоджене, піддане псуванню, знищене, перетворене, відчужене протягом короткого строку, оскільки є нерухомим.

Згідно з частиною першою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підтверджень наявності вказаних підстав, чи намірів органу місцевого самоврядування, які б визначали об`єктивну необхідність їх запобігання, клопотання не містить, зловживання владою або службовим становищем, умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, завдання істотної шкоди, які кваліфікує сторона обвинувачення, не підтверджені.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

Обмеження користування комунальним майном позбавляє орган місцевого самоврядування наповнень бюджету м. Тернополя коштами від сплати за оренду майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

В порядку п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :12:006:0056, площею 0,0456 га за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у власності Тернопільської міської ради, не буде спів розмірним та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання слідчої доцільно відмовити.

Керуючись статтями 8, 41, 62, 64, 129 Конституції України, главою 17 «Арешт майна» КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У задоволенні клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно земельну ділянку за кадастровим номером :12:006:0056, площею 0,0456 га. за адресою АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності Тернопільської міської ради, шляхом позбавлення права відчужувати і розпоряджатися нею та забороною використання її для будівництва, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1