Ухвала
Іменем України
03 червня 2020 року
м. Київ
справа № 389/1883/18
провадження № 51-1956ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 березня 2020 року захиснику ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто йому апеляційну скаргу на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року, якою приведено у відповідність до кримінального законодавства України вирок Железнодорожного районного суду м. Орла від 10 квітня 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій це рішення просить скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На його думку, апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 серпня 2018 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити

з наступних підстав.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на дану категорію судових рішень подається протягом семи днів з дня його оголошення.
Як вбачається з рішення суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції 02 березня 2020 року. Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року, захисник ОСОБА_6 послався на те, що він не брав участі у розгляді справи щодо ОСОБА_5 , а договір про надання правової допомоги з підзахисним укладено тільки 17 січня 2020 року, а тому строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.
Втім, зі змісту оскарженого судового рішення слідує, що захисник подав апеляційну скаргу через півтора року з дня ухвалення рішення судом першої інстанції, об`єктивних причин, що могли б перешкодити засудженому ОСОБА_4 самостійно оскаржити дану ухвалу у межах строку на апеляційне оскарження або за допомогою кваліфікованого захисника у касаційній скарзі не наведено.

З системного аналізу кримінального процесуального закону випливає, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.
Врахувавши викладене та беручи до уваги значний проміжок часу з моменту винесення рішення судом першої інстанції, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що, наведені захисником ОСОБА_4 причини пропуску строку на апеляційне оскарження, у даному випадку не є поважними та такими, які позбавили можливості засудженого ОСОБА_4 самостійно оскаржити дану ухвалу у межах строку на апеляційне оскарження або за допомогою кваліфікованого захисника.
Касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить переконливих доводів на спростування висновків апеляційного суду, наведених в ухвалі цього суду,

на обґрунтування прийнятого рішення.

Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, про що йдеться

в касаційній скарзі, колегія суддів касаційного суду не вбачає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, враховуючи, що з касаційної скарги

та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити

у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 березня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7
Судді: