Справа № 504/1145/20
Провадження № 1-кс/504/469/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 смт. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу в межах кримінального провадження №0000409 від 28.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженцю м. Одеси, українцю за національністю,
громадянину України, який має середньо-технічну освіту,
офіційно не працевлаштованому, одруженому, має неповнолітню дитину,
зареєстрований та фактично мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 ,
відомості про судимість відсутні,
за даними спецперевірки до кримінальної відповідальності не притягувався,
повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

за участі:

слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури

Одеської області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000409 від 28.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.04.2020 о 15:00 год., ОСОБА_5 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 прибув до с. Кусірове, Лиманського району, Одеської області де на розі вулиць Садової та Івана Франка помітив малолітню ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 яка знаходилась на вулиці, після чого у нього виник злочинний намір, направлений на викрадення малолітньої дитини.
На виконання своїх злочинних намірів ОСОБА_5 зупинив автомобіль на перехресті вулиць Садової та Івана Франка с. Кусірове, Лиманського району, Одеської області, поруч з ОСОБА_8 , відкрив передні пасажирські двері в зазначеному автомобілі та шляхом обману надання подарунку покликав останню до автомобілю. Після того як малолітня ОСОБА_8 підійшла до відкритих дверей, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на викрадення малолітньої людини, діючи умисно, нехтуючи вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, упевнившись, що поряд відсутні сторонні особи і за нею ніхто не спостерігає схопив за ліву руку малолітню ОСОБА_8 та використовуючи фізичну силу, всупереч її волі затягнув до салону вказаного автомобілю, і як тільки остання опинилась у салоні автомобілю, закрив передні пасажирські двері та зник з місця вчинення злочину.
Органом досудового розслідування інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 2 ст. 146 КК України.

29.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення визначених ст. 2 КПК України завдань по вказаному кримінальному провадженні, проведення досудового розслідування у розумні строки, необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується відсутністю офіційного місця роботи та навчання, міцних соціальних зв`язків, наявний задовільний стан здоров`я, відсутність відомостей про наявність тяжких, у тому числі, психічних хвороб, та молодий вік.

На цій підставі в судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та підозрюваний заперечували проти запропонованого слідчим запобіжного заходу, вважали його надмірним, і просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши слідчого, прокурора, адвокатів, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку:

Відповідно до положення ст. 5 Конвенції з захисту прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно із положенням підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитись на судове засідання.

Згідно зі статтею 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Правові наслідки недоведення або часткового доведення зазначених обставин передбачені частинами другою четвертою цієї ж статті.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою провину в скоєнні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що не мав наміру викрасти дитину, а лише спитав її про те, як проїхати до магазину, запропонував дитині сісти у його автомобіль, зацікавив дитину іграшками, які перебували у його автомобілі, і коли дитина сіла у його автомобіль він рушив, проте дитина заплакала і він її відпустив.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 не визнав у повному обсязі (а лише частково) фактичних обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними по справі матеріалами а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого вона зазначила обставини викрадення її малолітньої доньки ОСОБА_8 , що стало їй відомо особисто від доньки; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , в ході якого за участю психолога, матері вона надала покази щодо обставин вчинення відносно неї злочину, а саме її викрадення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 в ході якого він зазначив про обставини викрадення її малолітньої доньки ОСОБА_8 , що стало їй відомо особисто від доньки; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 які надали покази щодо обставин викрадення малолітньої ОСОБА_8 ; огляду автомобілю марки «MERCEDES-BENZ», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено коробку червоно-синього кольору з маркуванням «WENDER parts» в якій металева автомобільна запчастина, саме цю коробку пропонував ОСОБА_5 взяти малолітній ОСОБА_8 в якості подарунку аби заманити до автомобілю; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_8 в ході якого вона чітко вказала на фотознімок на якому зображено особу, чоловіка який 28.04.2020 вчинив її викрадення; іншими матеріалами досудового розслідування, які у сукупності викривають підозрюваного у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У справі ЄСПЛ «Луценко проти України» в остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (див. рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany), заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини, яка полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом, як передбачено частиною другою статті 29 Конституції України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закон чітко визначив (стаття 183 КПК України), що тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя беззаперечно погоджується з тим, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, не навчається. Разом із тим він одружений, має неповнолітню дитину.
Слідчий суддя, серед іншого, враховує характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти.

Саме на такий обов`язок суду звернуто увагу у справі ЄСПЛ (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Тим самим ОСОБА_5 може ухилятись від правосуддя.
Крім того, суд погоджується, що на даній стадії досудового розслідування існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків кримінального правопорушення, потерпілу (потерпілих).
Таким чином вказані ризики передбачені ст. 177 КПК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 встановлені.
Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним в теперішній час органом досудового розслідування не доведений відповідними доказами, оскільки не надано доказів того, що підозрюваний взагалі раніше притягувався до кримінальної чи іншої відповідальності.
Разом із тим, слідчий суддя враховує, що санкцією частини 2 статті 146 КК України передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Відповідно до положення п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Таким чином, з огляду на те, що до клопотання не додані органом досудового розслідування відомості що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Слідчий суддя зважаючи на характер кримінального правопорушення, особу підозрюваного, особу потерпілої - яка є дитиною малолітньою, вважає доцільним обрати підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, з покладення передбачених законом обов`язків.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає можливим встановити підозрюваному обов`язки передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Запобіжний захід не може бути обраний більш ніж на кінцеву дату досудового розслідування за вищевказаною постановою.

Крім того, адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про необхідність обстеження підозрюваного у медичному закладі.

Слідчий суддею вбачається, що на обличчі підозрюваного існують фізичні пошкодження, і під час судового засідання підозрюваний скаржився на погане самопочуття, через що у Комінтернівський районний суд Одеської області було викликано швидку, якою констатовано, що підозрюваний може приймати участь у судовому засіданні з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Разом із тим, оскільки підозрюваний має перебувати під цілодобовим домашнім арештом, то його вихід з свого місця мешкання виключно для проходження медичного обстеження за місцем своєї реєстрації у Київському районі м. Одеси, кожного разу має погоджуватись із слідчим, прокурором.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без задоволення.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Строком на 58 діб заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого слідчої групи Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області, суду за кожною вимогою;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
не спілкуватись з потерпілим та свідками даного кримінального правопорушення;
носити електронний засіб контролю.
Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.
Слідчий, працівник органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю зобов`язаний під розпис роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.
Строк дії запобіжного заходу рахувати з 22.00 години 28.04.2020 року до 22.00 год. 24.06.2020 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити Київському ВП ГУ НП в Одеській області.
Дозволити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернутися за медичним обстеженням за місцем своєї реєстрації, при цьому день, час та місце медичного обстеження слід погоджувати кожного разу зі слідчим, прокурором в межах даного кримінального провадження.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного було покладено відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1