Сарненський районний суд
Рівненської області _________________________________________________
Справа № 572/890/20
Провадження № 1-кс/572/272/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вирка Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , учня ДПТНЗ «Сарненський професійний аграрний ліцей», неодруженого, громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника СВ Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 , в провадженні якого перебуває розслідування, за згодою прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Сарненського районного суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2020 року, якою продовжений підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 03 липня 2020 року, оскільки для цього необхідно вчинити ряд слідчих та процесуальних дії з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні триманні підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Вислухавши прокурора, який в судовому засіданні клопотання підтримав та просить задовольнити, а також підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється в тому, що приблизно о 22 год. 00 хв. 02 квітня 2020 року, перебуваючи в автомобілі ВАЗ 210994-20 р.н.з НОМЕР_1 , на з`їзді автодороги сполученням «Київ Ковель - Ягодин», в напрямку станції Немовичі Сарненського району, під час суперечки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою позбавити життя, за допомогою перочинного ножа, наніс приблизно 23 удари в область шиї, грудної клітки та живота ОСОБА_9 , який працював таксистом в службі таксі 591 та прибув за викликом ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного (комбінованого) шоку, множинних проникаючих колото-різаних поранень шиї, грудної клітки, живота з ушкодженнями тканин шийного органокомплексу (зліва - частково), легень, серця з ознаками гострої масивної внутрішньої та зовнішньої кровотечі, від чого останній помер на місці події.

03 квітня 2020 року о 04 год. 45 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 .

Того ж дня 03 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

12 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03 липня 2020 року без визначення розміру застави.

Ухвалою Сарненського районного суду від 24 червня 2020 року продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 03 вересня 2020 року.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Поряд зі вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів судом встановлено, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ґрунтується на зібраних органами досудового розслідування доказах, так як слідчим встановлені достатні дані шляхом проведення слідчих дій, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення в діях особи підозрюваного, зокрема, протоколами огляду місця події, допиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту.

Суд, досліджуючи докази на підтвердження обставин обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", в зв`язку з чим вважає, що інформація, яка міститься у вищенаведених доказах, які здобуті при проведенні слідчих дій, переконує об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, при викладених обставинах.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", яка зазначає, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що залишаються існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в частині того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування так як останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та може бути позбавлений волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що відповідно до практики ЄСПЛ («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії»), тяжкість вказаного покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як підставу, що може спонукати до втечі. У рішенні по справі «W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства». ОСОБА_5 відразу після вчинення злочину покинув місце події, та не став чекати на приїзд працівників поліції та перебував тривалий час у лісі.

Також залишаються існувати ризики : знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки являється те, що під час досудового розслідування та проведення слідчого експерименту з підозрюваним так і не вдалося знайти знаряддя вчинення злочину у вигляді розкладного ножика, за допомогою якого ОСОБА_5 спричинив смерть ОСОБА_9 , також поведінка ОСОБА_5 після вчинення даного злочину, яка проявилася у намаганні спалити тіло трупа ОСОБА_9 та омивання рук від крові з метою знищення доказів його причетності до вчинення даного кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, в зв`язку з чим просить продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 в рамках строку досудового розслідування .

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 має повних 17 років, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на обліку у службі у справах дітей Сарненської районної державної адміністрації як дитина позбавлена батьківського піклування. Враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чим перешкоджатиме встановленню істини в ході досудового розслідування. Таким чином, продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України

Судом з`ясовано, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , так як органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних та слідчих дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, так як санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи, при цьому продовжують існувати і не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в зв`язку з чим суд вважає наявними правові підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного в рамках строку досудового розслідування відповідно до змісту клопотання на 60 днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити для підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вирка Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі строком на 60 днів до 22 серпня 2020 року без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську місцеву прокуратуру.

Строк дії ухвали до 22 серпня 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 26.06.2020 о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя: