справа № 208/3326/18
№ провадження 1-кп/208/203/20
ВИРОК
Іменем України

05 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000109 від 22.05.2018 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, офіційно непрацюючої, маючої на утриманні інваліда 2-ї групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює нагляд за останньою, оскільки, відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу, ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, як за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу (обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку).

Так, 03.10.2017 року, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Державного бюджету України за рахунок передбаченої державної соціальної допомоги, переслідуючи корисливий мотив, прибула до приміщення Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, що розташовується за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 2/1, та усвідомлюючи те, що нею у період часу з 01.04.2017 року по 01.10.2017 року було отримано додатковий дохід від продажу належного їй нерухомого майна, а саме 22 354 грн дохід від продажу 04.05.2017 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та 48 127 грн дохід від продажу 15.08.2017 року частини та 16.08.2017 року частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , особисто заповнила та подала заяву за реєстраційним

№ 2058 від 03.10.2017 року про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг (затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України № 96 від 22.02.2012 року) у зв`язку із наданням допомоги на догляд за своєю донькою ОСОБА_5 , а саме щомісячної грошової допомоги, як малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, де також зазначила реквізити свого карткового поточного рахунку відкритого у АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 для зарахування отриманої допомоги.

Після того, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний прямий умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами Державного бюджету України шляхом обману, особисто заповнила та подала Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.03.2007 року із змінами), у якій зазначила недостовірні відомості відносно того, що за період з 01.04.2017 року по 01.10.2017 року «Доходів окрім грошової компенсації немає», що вплинуло на встановлення права на державну соціальну допомогу та стало підставою для незаконного перерахування та отримання нею коштів Державного бюджету України всупереч ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями.

Таким чином, 03.10.2017 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Державного бюджету України, переслідуючи корисливий мотив, в поданій Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.03.2007 року із змінами) зазначила недостовірні відомості відносно того, що за період з 01.04.2017 року по 01.10.2017 року «Доходів окрім грошової компенсації немає», яку особисто заповнила та подала безпосередньо до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, що вплинуло на встановлення права на державну соціальну допомогу та стало підставою для незаконного перерахування та отримання нею коштів Державного бюджету України всупереч ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями і таким чином в період часу з 01.10.2017 року по 28.02.2018 року незаконно заволоділа коштами Державного бюджету України у сумі 8 348 грн, чим завдала державі збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, суду пояснила, що у час та місці, вказані в обвинувальному акті, дійсно зазначила у документах, необхідних для отримання соціальних виплат, недостовірні відомості, відчужувала вказане в обвинувальному акті майно, отримала від цього дохід, коштами соціальної допомоги розпорядилась на власні потреби, кримінальне правопорушення вчинила у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та необхідністю догляду за донькою інвалідом, неправомірно отримані кошти повернула, щиро кається, прохає її суворо не карати.

Представник потерпілої юридичної особи Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, ОСОБА_6 , надала до суду клопотання про проведення судового розгляду за її відсутності, цивільний позов нею не заявлений, покарання обвинуваченій прохає призначити на розсуд суду.

Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), встановлена і доведена та її дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості;

- особу винної, яка за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодування потерпілому завданої шкоди, позицію потерпілого щодо призначення покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та запобігання скоєнню нею нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до неї покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1