Справа № 632/641/17
провадження № 1-кп/632/20/20

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тернова Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 порушив порядок здійснення операцій з металобрухтом за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , не будучи у встановленому законом порядку зареєстрованим як суб`єкт господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, маючи умисел, спрямований на організацію незаконного пункту прийому металобрухту, систематичне здійснення діяльності з прийому брухту чорнихі кольорових металів, діючи із корисливих мотивів, 06 вересня 2015 року, в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05 травня 1999 року, яка передбачає, що операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, та їх приймальними пунктами, а діяльність, пов`язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться в порядку, встановленому законодавством, у нежитловому приміщенні будівлі № 81 «а», розташованій у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, незаконно організував пункт прийомуметалобрухту, а саме -кольорових і чорних металів, при цьомупідготував у ньому місце для складання металобрухту, обладнавши зазначене приміщення вагами різного виду, використовуючи які,з дня організації вказаного пункту по 10 березня 2017 року незаконноздійснював прийом від населення за готівковий розрахунок - по ціні 03 гривні 80 коп. за кілограм, брухту чорних і кольорових металів, який зберігав у згаданому нежитловому приміщенні за вказаною адресою, з метою подальшої реалізації та отримання прибутку.

У судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом, що виразилося у здійсненні прийому брухту чорних та кольорових металів фізичною особою, організації незаконного пункту прийому металобрухту, не визнав, заявивши, що цих та будь-яких інших протиправних дій з металобрухтом, у тому числі операцій із його заготівлі та продажу, він взагалі не вчиняв.

При цьому обвинувачений показав, що приміщення, про яке йдеться вище, для організації пункту прийому металобрухту він не орендував, а користувався нимз дозволу ОСОБА_8 з 15 грудня 2016 року, для винахідницької діяльності,ремонту автомобілів, побутової техніки та зберігання належних йому, ОСОБА_6 , виробів із металу господарського інвентарю, частин автомобілів, електричних приладівта інших предметів побутового призначення, які він перевіз із дачі.

Також обвинувачений підтвердив, що знайомий із ОСОБА_9 , остання працювалау ОСОБА_8 прибиральницею, її для роботи у якості приймальника металобрухту він не наймав.

До цього ж ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_9 , знаходячись у зазначеному вище приміщенні, самовільно здійснювала приймання брухту чорних та кольорових металів, про що він повідомив ОСОБА_8 , який у свою чергу приймав вторинну сировину, внаслідок чого останній її звільнив 15 грудня 2016 року.

У зв`язку із цим, а також з метою не повернення грошей ОСОБА_10 , із якою він перебуває у фактичних шлюбних стосунках, ОСОБА_9 оговорила його, обвинуваченого, у вчиненні злочину.

Однак за яких обставин ОСОБА_9 здійснювала діяльність з приймання металобрухту ОСОБА_6 не пояснив.

Крім того обвинувачений показав, що на дверях до будівлі № 81 «а», розташованій у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, він розмістив об`яву про те, що здійснює зарядку акумуляторів та ремонт автомобілів.

10 березня 2017 року він знаходився у приміщенні за вказаною вище адресою, де ремонтував автомобіль. Брухт металів від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не приймав. Ці особи принесли йому частини від автомобілю, які він замовляв їм напередодні. У подальшому з`ясувалося, що ці предмети вони отримали від співробітників поліції та на їх вимогу принесли йому для штучного створення доказів.

У цей же день обшук був проведений незаконно, а саме не за тією адресою, яка вказана в ухвал слідчого судді. Дозвіл був наданий на проведення зазначеної слідчої дії у приміщенні «а», однак обшук фактично був проведений у приміщеннях «б» і «в» - де він, ОСОБА_6 , займався ремонтом автомобілів і зберігав належне йому майно згадані вироби із металу.

Вилучені під час обшуку зошити належать ОСОБА_9 , яка і робила у них записи.

Кримінальне провадження щодо нього було сфальсифіковане співробітниками поліції, у тому числіслідчим ОСОБА_13 із особистих мотивів.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, винуватість в обсязі обвинувачення, визнаного судом доведеним у порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом, що виразилося у здійсненні прийому брухту чорних та кольорових металів фізичною особою, організації незаконного пункту прийому металобрухту, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, свідок ОСОБА_14 засновник і директор ТОВ «Ветеран», показав суду, що зазначеному підприємству на праві власності належать складське приміщення,розташоване у місті Первомайський Харківської області, 1-2 мікрорайон, будівля 81 «а».

Оскільки здача в оренду власного нерухомого майна є основною діяльністю підприємства, то вказане складське приміщенняпротягом 2015 2017 років у відповідній якості, згідно із укладеним договором,здавалося в орендуГромадській організації «Інок» (надалі ГО «Інок»), директором якого був ОСОБА_8 , на теперішній час покійний. Орендна плата спочатку складала 1000 гривень, а у подальшому 500 гривень на місяць.

Також свідок показав, щозазначена будівля у свою чергу складається із двох приміщень, які є прохідними.

За цей період часу згадану будівлю він відвідував декілька разів, що за діяльність провадилася у ній йому, свідку, не відомо, однак під час візитів у цьому приміщенні він зустрічав ОСОБА_8 , бачив молоду особу жіночої статі, яка перебувала у першій його частині, та ОСОБА_6 , що ремонтував автомобіль, також у приміщеннізнаходилися вироби із металу.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона працювала приймальником вторинної сировини та брухту чорних і кольорових металів у відповідному пункті, який був організований ОСОБА_6 за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будівля 81 «а», та складався із двох приміщень: першого де безпосередньо здійснювався прийом; другого складу, де зберігався прийнятий металобрухт.
При цьому свідок показала, що із обвинуваченим вона познайомилася 06 вересня 2015 року. У цей день вона проходила повз будівлю поруч із «Старим громадським центром». З тильної сторони будівлі на вхідних металевих дверях у приміщення, як потім вона з`ясувала, до зазначеного пункту прийому металобрухту, вона побачила надписи прейскурант цін, за якими здійснювався прийом брухту чорних та кольорових металів латуні, міді, алюмінію та дюралю.
Зайшовши в середину вона побачила, що у пункті прийому металобрухту знаходяться ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , із якою обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних стосунках.
Оскільки вона,свідок, на той час не була працевлаштована, то попросила ОСОБА_6 найняти її до себе на роботу у пункт прийому металобрухту та вторинної сировини, про який йдеться вище. Обвинувачений погодився та взяв її на роботуприймальником, в тому числі, металобрухту, запевнивши, що ця діяльність здійснюється ним на законних підставах.
За домовленістю із ОСОБА_6 до зазначеної роботи вона приступила наступного дня 07 вересня 2015 року, для виконання якої обвинувачений забезпечив її необхідними знаряддями та засобами надав їй напилок, магніт, мідний купорос, а також готівкою - грошима для розрахунку за прийнятий металобрухт. Гроші для здійснення цієї діяльності ОСОБА_6 залишав їй кожного дня. Сума грошей відповідала тій кількості металобрухту, яку вона повинна була приймати щоденно - від 300 до 600 гривень,та яку визначав обвинувачений особисто.
Також свідок показала, що згаданий пункт працював відкрито,про що на ньому була розміщена об`ява про прийом металобрухту та його видів, а також зазначені ціни,визначені ОСОБА_6 , за якими приймався один кілограм брухту металу, в залежності від його виду.
Прийом брухту чорних та кольорових металів здійснювався нею від фізичних осіб прийнятий метал зважувався на вагах, які знаходилися там же, після цього в залежності від виду та кількості прийнятого металобрухту вона готівкою розраховувалася із особою, що його здала.
Щоденно заготовлювалося у середньому 150 кг металобрухту.
Облік прийнятого металобрухту та облік сум, сплачених за нього грошей,здійснювався нею шляхом складання окремих звітів та записів у зошитах куди, окрім іншого, вносилися: вид прийнятого металобрухту, його точна вага та суми сплачених за нього грошових коштів, про що вона звітувала перед ОСОБА_6 . Це робилося щоденно.
Прийнятий металобрухттиждень зберігався за наведеною адресою, після накопичення визначеної кількості ОСОБА_6 , згідно з домовленістю із ОСОБА_16 , здавав його до дільниці прийому металобрухту ТОВ «Альт-метал». При цьому металобрухт вивозився як транспортними засобами, що приїздили від зазначеного підприємства, так і обвинуваченим особисто на власному автомобілі марки «ІЖ -2715» світлого кольору. Щотижня вивозилося від 600 до 800 кг заготовленого металобрухту, це їй відомо достеменно, оскільки перед завантаженням вона його зважувала. Металобрухт завантажували вона та ОСОБА_6 , іноді у цьому брала участь ОСОБА_15 .
Також свідок ОСОБА_9 показала, що згаданийпункт прийому був організований обвинуваченим та працював у приміщенні, яке останній орендував у ОСОБА_14 , у зв`язку із чим щомісячно сплачував йому орендну плату в розмірі 1000 гривень та оплачував послуги з електропостачання.
Крім того ОСОБА_9 показала, що вона працювала у ОСОБА_6 виконувала роботу з прийому металобрухту у вказаному місців період з 07 вересня 2015 року по 11 грудня 2016 року, за що отримувала від обвинуваченого оплату 50 гривень на день, 300 гривень за тиждень. Працювала вона шість днів на тиждень з 08 до 17 години щоденно. Офіційно працевлаштована не була.
З ОСОБА_8 , який перебував із ОСОБА_6 у дружніх стосунках, вона жодного разу не спілкувалась, він її на роботу не наймав. Ця особа лише іноді приходила до обвинуваченого.
Припинила працювати у зв`язку із тим, що 06 грудня 2016 року у приміщенні пункту на неї вчинив напад ОСОБА_17 , який заподіяв їй тілесні ушкодження та викраву неї гроші в сумі 553 гривні, що належали ОСОБА_6 . У зв`язку із цим обвинувачений визначив нові умови оплати праці, які були для неї невигідними. Більш того, останній повідомив їй, що буде здійснювати прийом металобрухту особисто, що і зробив у подальшому.
На сам кінець свідок пояснила суду, що перед первинним розглядом даного кримінального провадження у суді обвинувачений ОСОБА_6 чинив на неї психологічний тиск, вимагаючи щоб вона повідомила суду неправдиві відомості, а саме те, що організований ним пункт прийому металобрухту належить нібито їй, і що вона самостійно, одноособово здійснювала прийом металобрухту.

Свідок ОСОБА_18 показала суду, що протягом 2015 2017 років займалася збиранням брухту металів, зокрема кольорових. У січні 2017 року вона один раз здавала брухт кольорових металів, вагою близько 5 кг, у пункт прийому, який працював у приміщенні поруч із будівлею «Старого громадського центру», розташованої у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області. Про його роботу вона дізналася від знайомої,інформація про те, що у вказаному приміщенні розташований та працює пункт прийому металобрухтубула розміщена і на вхідних дверях до нього.
Металобрухт у неї приймав чоловік, приблизно по 03 гривні 50 коп. за кілограм.Зваживши метал на механічних вагах він одразу розрахувався із нею готівкою.

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 у період часу з 2015 року по березень 2017 року, із корисливих мотивів, систематично здійснював діяльність з прийому від населення брухту чорних та кольорових металів, який у подальшому реалізовував здавав, отримуючи за це прибуток, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , у тому числі щодо виду металобрухту, які узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_9 .

Із показань свідка ОСОБА_16 начальника Первомайської дільниці ТОВ «Альт-метал» вбачається, що зазначене підприємство на вказаній дільниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , здійснює діяльність по заготівлі, переробці та відвантаженню брухту чорних та кольорових металів.
У період з 2015 року по березень 2017 року він, свідок, систематично від 5 до 7 разів, на території згаданої дільниці, за готівку, приймав ОСОБА_19 побутовий металобрухт, який обвинувачений привозив на автомобілі марки «ІЖ - 2715» світлого кольору. Кожного разу ОСОБА_6 здававприблизно по 200 кг металобрухту.
Більш точні обставини, за яких обвинувачений здавав, а він приймав у нього металобрухт, свідок повідомити не зміг, пославшись на сплив значного періоду часу від часу вказанихподій та великою інтенсивністю роботи із заготівлі металобрухту.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_11 він протягом 2016 2017 років займався збиранням металобрухту, який декілька разів здавав у пункт прийому, що знаходився у складському приміщеннібіля «Старого громадського центру», у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області.
Металобрухт різного виду від нього приймала жінка, яка перебувала у цьому приміщені, там він бачив і ОСОБА_6 .
Також свідок показав, що, назбиравши за місцем свого мешкання металобрухт запасні частини: колінчастий вал та шестерні, він вдень 10 березня 2017 року разом із ОСОБА_12 приніс його до вказаного пункту, де здав, згодом у вказане місце прибули співробітники поліції, слідчим ОСОБА_13 за його та ОСОБА_12 участі був проведений обшук.
У зв`язку із цим він повідомив співробітникам поліції, за яких обставин здавав металобрухт.
Під час обшуку у зазначеному приміщені, окрім іншого, був виявлений та вилучений брухт чорних і кольорових металів.

Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що вдень 10 березня 2017 року він разом із ОСОБА_11 приніс металобрухт, який останній назбирав за місцем свого мешкання, до пункту його прийому, що знаходився у приміщенні поруч із будівлею «Старого громадського центру», розташованою у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, з метою його здачі.
Пункт прийому являв собою будівлю, що складалася із двох прохіднихприміщень.
Металобрухт приймав ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні пункту прийому, останній зважив металобрухт на вагах, що знаходилися в цьому ж приміщенні, після чого розрахувався за отримане із ОСОБА_11 .
Згодом до вказаного пункту увійшли поліцейські, слідчий ОСОБА_13 вручила обвинуваченому ухвалу про проведення обшуку, після чого нею, за його та ОСОБА_11 участі, у пункті прийому металобрухту був проведений обшук.
В ході обшуку у зазначеному приміщені, окрім іншого, були виявлені та вилучені ваги та близько 700 кг брухту чорних і кольорових металів.

Свідок ОСОБА_20 показав суду, що він і ОСОБА_21 10 березня 2017 року були присутні у якості понятих під час проведення обшуку у пункті прийому металобрухту, розташованому за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будівля 81 «а».

Перед початком даної слідчої дії обвинуваченому була пред`явлена та оголошена копія ухвали слідчого судді, під час проведення обшукубули присутні ОСОБА_6 та інші особи відвідувачі пункту прийому металобрухту.

В ході проведення цієї слідчої дії, окрім інших предметів, були виявлені та вилучені ваги, брухт чорних та кольорових металів, який був зважений.

Хід і результати проведення обшуку були відображені у відповідному протоколі та фіксувалися за допомогою фото і відеозйомки. Оскільки вони, поняті, були згодні з порядком проведення слідчої дії, складанням протоколу та його змістом, то засвідчили це власноручними підписами в даному документі.

Від ОСОБА_6 та інших учасників даної слідчої дії жодних зауважень з приводу її проведення не надходило.

Окрім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за обставин, встановлених судом, підтверджується даними, які містять у собі письмові джерела доказів, що узгоджуються із наведеними вище показаннями свідків.

Із витягу з кримінального провадження № 0000103 від 12 лютого 2017 року та рапорту старшого слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 , складеного у цей же день, вбачається, що на підставі даних, зазначених у рапорті, 12 лютого 2017 року до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 213 КК України.
При цьому зі змісту обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідує, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 01 грудня 2016 року було встановлено, що вже станом на 06 грудня 2016 року у приміщенні поруч із будівлею «Старого громадського центру» у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області був незаконно організований пункт прийому металобрухту, через який систематично незаконно здійснювався прийом брухту кольорових та чорних металів, а також встановлено, що до цього причетний ОСОБА_6 ,в діях якого вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України (т. 1 а.с.184, 185).

Крім того, із наведеного рапорту на ім`я начальника Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, зареєстрованого належним чином,вбачається, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 01 грудня 2016 року із правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України встановлено, що 05 грудня 2016 року ОСОБА_17 була вчинена крадіжка виробів із металу, які останній здав 06 грудня 2016 року в пункт прийому металобрухту, що знаходився за вказаною вище адресою та був організований ОСОБА_6 .
Також досудовим розслідуванням було встановлено, що вдень 06 грудня 2016 року ОСОБА_17 , знаходячись у згаданому приміщенні пункту прийому металобрухту, застосувавши до ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, заволодів наявними у неї грошима в сумі 553 гривні, що належали ОСОБА_6 .
Під час огляду вказаного приміщення у зв`язку із наведеними подіями було встановлено, що у ньому функціонує пункт прийому металобрухту(т. 1 а.с.185 - 188).

Таким чином,дані, зафіксовані у наведених документах, свідчать про те, що протиправна діяльність ОСОБА_6 порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, фактично була виявлена у період з 09 грудня 2016 року по 12 лютого 2017 року.

Згідно із повідомленням Комунального підприємства «Первомайське бюро технічної інвентаризації» від 14 лютого 2017 року право власності на нежитлову будівлю, склад, за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будівля 81-А, зареєстроване за ТОВ «Ветеран» (т. 1 а.с. 189).

Відповідно докопійвиписки та витягуз Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, довідки Первомайського відділення Лозівської ОДПІ від 02 березня 2017 року,одним із засновників і керівником ТОВ «Ветеран» є ОСОБА_14 , основний вид діяльності підприємства надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна(т. 1 а.с. 190, 196-198, 209).

З копій: паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру цій же особі, протоколуустановчих зборів ГО «Інок» № 1 від 19 грудня 2014 року, статуту,свідоцтва про реєстрацію громадського об`єднання як громадської організації чи громадської спілки № 1427412 від 17 січня 2015 року, виписки зЄдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що була створена громадська організація «Інок», головою ради якої та особою, що має право її представляти,було обрано ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 191-195, 199-204).

Згідно із договором оренди нежитлового приміщення від 22 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ «Ветеран» - орендодавцем, в особі директора ОСОБА_14 , іГО «Інок» - орендатором, в особі ОСОБА_8 та актом прийому-передачі від 24 серпня 2016 року, ТОВ «Ветеран» передало в оренду ГО «Інок» складське приміщення, площею 48,2 м2 та склад площею 13 м2, розташовані за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будівлі 81 «а» і 81 «в», відповідно(т. 1 а.с. 205-207).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 476 від 15 листопада 2018 року (т. 2 а.с. 195).

Із відповідного повідомлення вбачається, що рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 26 червня 2013 року № 152 складській будівлі, що належить ТОВ «Ветеран», розташованій біля «Громадського центру» у 1-2 мікрорайоні міста Первомайській Харківської області, було присвоєно поштову адресу: місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будівля 81 «а»(т. 1 а.с. 208).

Довідкою Первомайського відділення Лозівської ОДПІ від 02 березня 2017 року підтверджено, що станом на цю дату ОСОБА_6 як фізична особа-підприємець на податковому обліку у даному підрозділі податкової інспекції не значиться, тобто не є суб`єктом господарювання (т. 1 а.с. 209).

Оцінивши наведені вище показання свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_20 про місцезнаходження пункту прийому металобрухту, незаконно організованого ОСОБА_6 і через який він здійснював свою протиправну діяльність з прийому брухту чорних та кольорових металів у будівлі за вказаною вище адресою, яка складалася із двох суміжних приміщень такористування якими не заперечував і сам обвинувачений, а також дані, що містяться в наведених документах, зокрема,відповіді виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської областіщодо присвоєння поштових адрес, у їх сукупності, суд вважає встановленим, щов оренді у ГО «Інок» з 24 серпня 2016 року дійсно було два приміщення будівля № 81 «а» та будівля № 81 «в», однак ОСОБА_6 свою злочинну діяльність провадив саме убудівлі № 81 «а».

Також суд доходить висновку, що вказане приміщення з 06 вересня 2015 рокупо 10 березня 2017 року, для здійснення своєї протиправної діяльності фактично орендував та ОСОБА_22 , без оформлення договору оренди, у тому числі із дозволу ОСОБА_8 , голови громадської організації, із яким перебував у дружніх стосунках.

При цьому, ГО «Інок» фактично будь-якої діяльності у вказаному приміщенні не провадила.

06 березня 2017 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення обшуку у складському приміщенні «Старого громадського центру», розташованому за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будівля 81 «а».

10 березня 2017 року на підставі наведеної ухвали, у присутності понятих,за участю: прокурорів, ОСОБА_6 , відвідувачів: ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ,слідчим ОСОБА_13 був проведений обшук у пункті прийому металобрухту, розташованому за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон,будівля 81 «а»,що знаходиться поруч із будівлею «Старого громадського центру».

Згідно із протоколом обшуку, фототаблицею до нього та відповіднимвідеозаписом,під час вказаної слідчої дії було встановлено, що на зовнішній стороні вхідних дверейдо вказаного приміщення є напис «Металлоприёмка», зазначений номер мобільного телефону ОСОБА_6 НОМЕР_1 та графік роботи - «відчинено з 08 до 16 години».

На внутрішній стороні дверей,поміж інших об`яв, розміщені об`яви прейскуранти про придбання брухту: чорних металів по ціні 3 гривні 80 коп. за кілограм, такольорових металів із визначенням їх ціни за кілограм.

Будівля складається з двох суміжних приміщень, у першому із яких знаходяться металобрухт вироби різного призначення та ваги різного виду, на одні із яких поміщений металобрухт, у другому брухт чорних та кольорових металів.

На території пункту знаходиться автомобіль марки «ІЖ - 2715» світлого кольору з причепом, які завантажені металобрухтом, що узгоджується із показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_16 про те, що саме на такому транспортному засобі зібраний металобрухт ОСОБА_6 перевозив до Первомайської дільниці ТОВ «Альт-метал», де здавав, отримуючи за це гроші.
Під час обшуку у пункті прийому металобрухту були виявлені та вилучені: брухт чорних і кольорових металів у виді виробів різного призначення, у тому числі деформованих, загальною вагою 694,1 кг; ваги у кількості чотирьох штук три для використання на підлозі та одні настільні; папка з об`явами про роботу пункту прийому металобрухту; дев`ять зошитів із записами.

Крім того було встановлено, що ОСОБА_6 має при собі гроші у сумі 954 гривні (т. 1 а.с. 160 - 166).

Стороною захисту було заявлено про визнання протоколу обшуку недопустимим доказом, оскільки: обшук був проведений не за тією адресою, яка вказана в ухвалі слідчого судді, а саме: у приміщеннях «Б» і «В» будівлі № 81, тоді як слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку у будівлі № 81 «а»; металобрухт був вилучений з території, яка прилягає до зазначеної будівлі та із належного обвинуваченому автомобілю, дозвіл на обшук яких не надавався.

Суд визнає ці заяви безпідставними, а доводи в їх обґрунтування такими, що не відповідають дійсності у зв`язку із чим не приймає до уваги, оскільки сукупність наведених вище доказів, у тому числі дані протоколу обшуку та додатків до нього фототаблиці та відеозапису,доводить те, що у власності ТОВ «Ветеран» перебувають дві будівлі, розташовані у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський: № 81 «а», яка складається із двох суміжних приміщень, де і був проведений обшук, та № 81 «в», яка є окремим приміщенням, де обшук не проводився. Приміщення за № 81 «б`у власності вказаного підприємства не перебуває.

Суд також визнає надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам доводи ОСОБА_6 про поділ приміщень, із яких складається будівля№ 81 «а», на приміщення «Б» і «В», а також те, що приміщення «А» є окремою будівлею, де обшук не проводився, оскільки вони спростовуються сукупністю наведених вище доказів і є лише суб`єктивною думкою обвинуваченого.

Крім того із протоколу обшуку та додатків до нього фототаблиці та відеозапису зазначеної слідчої дії вбачається, що під час обшуку був вилучений саме той металобрухт, який був виявлений суто у двох приміщеннях будівлі № 81-а, а обшук на території, що прилягає до вказаної будівлі та у автомобілі взагалі не проводився, і будь - які речі з них не вилучалися,тому і ця заява сторони захисту є неспроможною.

Також сторона захисту заявила про визнання протоколу обшуку з додатками недопустимим доказом, оскільки: ОСОБА_6 не була вручена копія відповідної ухвали слідчого судді та примірник протоколу обшуку;під час проведення цієї слідчої дії йому не були роз`яснені його права, у тому числі право на захист, зокрема, користуватися правовою допомогою захисника.

Суд визнає і ці заяви безпідставними, та не приймає їх, виходячи з наступного.

Так, із відповідного протоколу вбачається, що ОСОБА_6 отримав копію ухвали слідчого судді та один примірник протоколу обшуку, дані факти підтверджені особистими підписами обвинуваченого, що містяться у протоколі обшуку. До того жіз відеозапису слідчої дії вбачається, що перед початком обшуку ОСОБА_6 була пред`явлена ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук та він був ознайомлений із її змістом. При цьому ОСОБА_6 на час проведення цієї слідчої дії не мав статусу учасника кримінального провадження, якому слідчий був зобов`язаний роз`яснити його права.

Частиною 1 ст. 236 КПК України (в редакції, що діяла на час проведення слідчої дії) було передбачено, що для участі в проведенні обшуку, окрім інших учасників кримінального провадження може бути запрошений захисник, однак клопотань про участь захисника ОСОБА_6 заявлено не було, це питання останнім не ініціювалося.

ОСОБА_6 заявив про визнання протоколу обшуку недопустимим доказомтакож з тієї підстави, що обшук був проведений за відсутності власника приміщення директора ТОВ «Ветеран» ОСОБА_14 .

Частинами 1 - 3 ст. 236 КПКУкраїни (в редакції, що діяла на час проведення слідчої дії) визначено, що слідчий вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Обшук володіння особи на підставі ухвали слідчого судді повинен відбуватися в час, коли завдається найменша шкода звичайним заняттям особи, яка ними володіє.

Перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія.

Під час судового розгляду із сукупності наведених вище доказів встановлено, що зазначене приміщення дійсно належить ТОВ «Ветеран», директором якого є ОСОБА_14 , на час проведення обшукузазначене приміщення згідно із укладеним договором перебувало в оренді у ГО «Інок», однак фактичнопротягом тривалого часу використовувалося ОСОБА_6 , про що останній зазначив і перед початком проведення обшуку, заявивши, що він є орендатором цього приміщення, що підтверджується відеозаписом слідчої дії, та про користування яким обвинувачений неодноразово зазначав у судовому засіданні, тобто зазначене приміщення знаходилося у його тимчасовому володінні.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що обшук проводився з метою викриття злочинної діяльності,до якої був причетний саме ОСОБА_6 , останнійбув учасником обшуку, як особа, у володінні якої фактично знаходилось приміщення, суд доходить висновку, що під час проведення цієї слідчої дії не могли бути обмежені або порушені права ТОВ «Ветеран»,що не потребувало участі ОСОБА_14 , а також про те, що за таких обставин обшук був проведений з дотриманням порядку, визначеноговідповідними нормами КПК України, у зв`язку із чим доводиобвинуваченого є неспроможними, а тому його клопотання є безпідставнимі задоволенню не підлягає.

Також ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність проведення обшуку,заявив про те, що дана слідча дія була організована співробітниками поліції спеціально проти нього, оскільки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , яким він замовляв відшукати запасні частини для автомобілю, 10 березня 2017 року принесли запасні частини від належного йому автомобілю марки «ІЖ-2715», яким незаконно заволоділи невідомі особи, до того ж ці частини ОСОБА_11 і ОСОБА_12 отримали від поліцейських.

Визнаючи цю заяву обвинуваченого надуманою суд виходить із того, що як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 постійнозаперечували факт знайомства із ОСОБА_6 , зазначивши, що перший раз спілкувались із ним лише 10 березня 2017 року за наведених вище обставин, до того ж ці свідки зазначили, що металобрухт був зібраний за місцем мешкання ОСОБА_11 .

Крім того, вироби із металу, що принесли для здачі у якості брухту ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачений самостійно продемонстрував співробітникам поліції під час проведення обшуку, оглянув їх, однак жодних заяв про те, що вони належать саме йому, не робив, що також підтверджується відеозаписом обшуку.

До того ж, із відеозапису зазначеної слідчої дії вбачається, що автомобіль «ІЖ 2715» знаходився на території пункту прийому металобрухту і обвинувачений заявив, що він належить саме йому.

При цьому ОСОБА_6 не представив суду жодних даних, які б свідчили про те, що у його власності перебував ще один автомобіль аналогічної моделі, який на час проведення обшуку був у нього викрадений.

Разом із цим,обшук був проведенийза процедурою, встановленою нормами КПК України, слідчим, яка мала відповідні повноваження при розслідуванні даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді, постановленоїза наявності достатніх підстав вважати, що, окрім іншого, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України, та до його вчинення причетний саме ОСОБА_6 .

Крім того, сторона захисту заявила про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку, оскільки відеозапис цієї слідчої дії не є безперервним.

Визнаючи цю заяву безпідставною,та відкидаючи її, суд виходить із того, що обшук був проведений у порядку, визначеному наведеними вище нормами КПК України (в редакції, що діяла на час проведення слідчої дії), хід і результати якого зафіксовані, як у відповідному протоколі, так і шляхом здійснення фотофіксації та відеозапису, про що зазначено у згаданому протоколі,які проведені і долучені до нього згідно із ст. ст. 103 107, 236 КПК України (в редакції, що діяла на час проведення слідчої дії) і які є його невід`ємними додатками, а не самостійними джерелами доказів, тому підлягають дослідженню і оцінці разом із протоколом.

Аналіз даних протоколу, фототаблиці і відеозапису у їх сукупності свідчить про те, що дані, зафіксовані у них, мають один зміст, є достовірними, при цьому у відеозаписі вказана слідча дія зафіксована у динаміці, з максимальною повнотою і наочністю.Відображені обставини є логічними і послідовними.

Щодо зупинення відеозапису, на яке посилається ОСОБА_6 , як на його переривання, то воно дійсно мало місце один раз з технічних причин розрядки акумуляторної батареї, що було оговорено особою, яка здійснювала відеозапис, та не вплинуло на достовірність зафіксованих даних.

У той же час поділ відеозапису на три фрагменти, що містяться на двох носіях - дисках, не можна вважати його перериванням.

Виявлені та вилучені під час обшуку предмети були оглянуті, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженніта на них був накладений арешт згідно із ухвалою слідчого судді від 16 березня 2017 року (т. 1 а.с. 167 182, 210 - 215).

ОСОБА_6 підтвердив, що вилучені в ході обшуку ваги належать саме йому.

Факт незаконної організації пункту прийому металобрухту ОСОБА_6 , забезпечення його систематичної роботи обвинуваченим, а також прийому металобрухту ОСОБА_6 як фізичною особою, у сукупності із наведеними вище доказами підтверджується даними протоколу огляду предметів від 10 березня 2017 року, даними записами зробленими у зошитах та об`явами, вилученими під час обшуку в приміщенні пункту прийому металобрухту, із яких вбачається: зокрема, з тексту об`яв, що інформують про відкриття нового пункту приймання вторинної сировини табрухту чорнихі кольорових металів, їх закупівлю фізичною особо із визначенням переліку видів виробів із металу, які заготовлюються, при цьому серед вилучених текстів об`яв, наявна об`ява із номером мобільного телефону, який використовував ОСОБА_6 НОМЕР_1 , що збігається із номером телефону зазначеному на зовнішній стороні дверей допункту прийому металобрухту;9 учнівських зошитів із детальними щоденними записами обліку операцій з металобрухтом, з початком їх фіксування з 21 вересня 2015 року по 22 грудня 2016 року- зазначенням виду прийнятого металобрухту, його ваги, суми сплачених за нього грошей,а також загальної ваги брухту, прийнятого протягом дня, кількості металобрухту, вивезеного з пункту приймання, зарплати сплаченої приймальнику (т. 1 а.с. 167 - 182).

Свідок ОСОБА_9 оглянувши представлені стороною обвинувачення копії згаданих записів у період з 15 квітня по 03 травня 2016 року показала суду, що ці записи зроблені нею особисто на вимогу обвинуваченого під час її роботи приймальником у пункті прийому металобрухту за наведених вище обставин і відображають облік операцій з металобрухтом, вид та вагу прийнятого для обвинуваченого металу, суми грошей, сплачених за це, які були отримані нею від ОСОБА_6 для забезпечення роботи пункту, а також кількість відвантаженого металобрухту.
Також свідок показала, що у зазначених записах відображені і дані щодо приймання нею для ОСОБА_6 вторинної сировини, заготівлею якої він також займався.

Приймаючидо уваги те, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 конкретні, послідовні, узгоджуються між собою в деталях та доповнюють одне одного, надані особами, не заінтересованими у кримінальному провадженні, а також узгоджуються з даними, що містяться у наведених вище доказах: документах, протоколах слідчих дій: обшуку з додатками; огляду предметів металобрухту, вагів, зошитів із записами, об`яв, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Стосовно не зазначення свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_11 у їх показаннях конкретних дат, у які вони здавали, а ОСОБА_6 , через організований ним пункт здійснювався прийом металобрухту, ціни, за якою він приймався, а свідком ОСОБА_16 , конкретних дат прийому ним, а обвинуваченим доставки і відвантаження металобрухту та сплачених ОСОБА_6 за це коштів, то це обумовлено тривалим часом, що минув після наведених подій, які до того ж не були для свідків знаковими, та не впливає на об`єктивність і достовірність зазначених доказів показань цих свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 , оспорюючи висунуте обвинувачення, посилався на свідка ОСОБА_15 . Цей свідок був допитаний судом.

Свідок ОСОБА_15 особа, із якою ОСОБА_6 перебуває у фактичних шлюбних стосунках більше 20 років, показала суду, що останній з дозволу орендатора ОСОБА_8 користувався згаданим приміщенням, де ремонтував автомобілі, побутову техніку та зберігав належні йому вироби із металу побутового призначення, запасні частини, садовий інвентар, дитячий велосипед, що перевіз восени 2016 року із гаража, де зняли двері.

З якого часу обвинувачений здійснював цю діяльність свідок вказати не змогла.

При цьому свідок повідомила, що жодних протиправних дій з металобрухтом обвинувачений не вчиняв.

Прийманням металобрухту у згаданому приміщенні займалася ОСОБА_23 , яка постійно спілкувалася із ОСОБА_8 . У подальшому останній її звільнив.

Також свідок показала, що ОСОБА_24 взяла у неї в борг 600 гривень.

Вважає, що кримінальне провадження проти ОСОБА_6 сфальсифіковане, оскільки він займає активну громадську позицію та публічно виступає проти посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

Оглянувши протокол обшуку, фототаблицю до нього та ознайомившись із відеозаписом зазначеної слідчої дії свідок ОСОБА_15 не змогла пояснити конкретно, які з виявлених речей належать їй та ОСОБА_6 , вказавши лише на ті предмети які відрізнялися від іншого металобрухту своєю цілісністю газові балони та велосипед, використання яких вочевидь можливо пояснити у господарських цілях.

Крім того, серед виявлених та вилучених під час обшуку речей, був відсутній садовий інвентар, на зберіганні якого наполягала ОСОБА_15 .

Оцінивши показання ОСОБА_15 у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, наведеними у вироку, суд визнає показання цього свідка недостовірними, оскільки вони є нелогічними, неконкретними, узгоджуються часткового лише з показаннями обвинуваченого, і не тільки не ґрунтуються на об`єктивних даних, але й спростовуються доказами, взятими в основу вироку, а тому вважає, що вони надані ОСОБА_15 лише з однією метою, щоб обвинувачений уник відповідальності за вчинений злочин, та відкидає.

До того ж, показання цього свідка не можна вважати об`єктивними, оскільки вона є особою, яка заінтересована у справі.

Крім того ОСОБА_6 , оспорюючи висунуте йому обвинувачення, посилався на договір від 10 червня 2016 року, укладений між ГО «Інок» та ТОВ «ХарьковРескайлинг», що на його думку підтверджує те, що зазначений пункт був організований ГО «Інок», де здійснювався прийом вторинної сировини.

Цей договір був досліджений судом.

Із зазначеного договору вбачається, що його предметом є продаж ГО «Інок» вказаному ТОВ вторинної сировини, при цьому продаж повинен здійснюватися згідно із видатковими накладними, які є невід`ємною частиною цього договору.
Приймання вторинної сировини здійснюється на підставі відповідної ліцензії.
Продавець гарантує, що вторинна сировина, яка постачається, належить йому на праві власності.

Суд не приймає до уваги дані, що містяться у договорі від 10 червня 2016 року, оскільки місцем укладання та місцем знаходження сторін угоди є місто Харків, із договору не вбачається, що він реально виконувався не надано відповідних документів, про які зазначено як про його невід`ємну частину, не визначено місце виконання договору.

Більш того,сукупністюнаведених вище доказів, що покладені в основу вироку, встановлено, що приміщення, розташоване за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, 81 «а», хоча й перебувало в оренді ГО «Інок», однак жодної діяльності зазначена організація у ньому не вела, натомість воно фактично використовувалося ОСОБА_6 , як для приймання вторинної сировини, так і для здійснення протиправної діяльності - організації незаконного пункту прийому металобрухту,прийому брухту кольорових і чорних металів.

За наведених у вироку даних суд вважає, що показання ОСОБА_6 про те, що він не організовував незаконного пункту прийому металобрухту, не здійснював прийому брухту чорних і кольорових металів, придбав побутовий металобрухт для використання у господарських цілях, з метою ремонту автомобілів і побутової техніки, а наявний у будівлі побутовий металобрухт належав йому та знаходився там на зберіганні, є надуманими, не відповідають фактичним обставинам і дані ним з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Щодо показань ОСОБА_6 про те, що свідок ОСОБА_9 оговорила його у вчиненні злочину тому, що не бажала повертати гроші в сумі 600 гривень, взяті в борг у ОСОБА_15 , а також про те, що вона самостійно здійснювала діяльність з прийому металобрухту, працюючи прибиральницею у ОСОБА_8 , то суд визнає їх надуманими, розцінює як позицію захисту, обрану обвинуваченим з наміром уникнути відповідальності за вчинене, переклавши відповідальність на інших осіб, і відкидає, оскількивони не тільки не ґрунтуються на об`єктивних даних стороною захисту не надано жодного доказу на їх підтвердження, але й спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, визнаних судом достовірними і взятих в основу вироку.

За встановлених фактичних обставин суд доходить висновку, що показання обвинуваченого про те, що він не має відношення до вилучених під час обшуку зошитів та зроблених у них записів, є неспроможними, оскільки ці його доводи спростовуються даними протоколу обшуку, додатків до нього, даними, що зафіксовані у протоколі огляду предметів від 10 березня 2017 року з додатками, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 у їх сукупності, згідно із якими ОСОБА_6 провадив незаконну діяльність з металобрухтом та саме він запровадив облікпов`язаних із цим операцій, який на його вимогу вела ОСОБА_9 - шляхом складання звітів на окремих листах, та шляхом здійснення відповідних записів у зошитах, як про це викладено вище.

Суд критично ставиться до заяв обвинуваченого ОСОБА_6 що кримінальне провадження проти нього було сфальсифіковане співробітниками поліції, а також відповідних показань свідка ОСОБА_15 , та відкидає їх, оскільки наведені ними доводи суперечать один одному, є необґрунтованими настільки, що це дає підстави дійти висновку про їх надуманість, а також про те, що вони, у першому випадку, зроблені з метою захисту, а у другому на підтримання захисної позиції обвинуваченого.

Більш того, суд доходить висновку, що позиція обвинуваченого, яку він підтримувавпротягом всього судового розгляду, спотворюючи фактичні обставини того, що сталося, це єдина можлива лінія його поведінки, яка полягає в тому, щоб вигадані обставини поєднати з незаперечними фактами та доказами і таким чином створити і піднести суду події в такому вигляді, які виправдовують його злочинні дії і виключають його причетність до вчинення злочину.

Аналіз наведених вище доказів у їх сукупності свідчить про те, що ОСОБА_6 , який не займався трудовою діяльністю, не мав джерел для існування, не будучи у встановленому законом порядку зареєстрованим як суб`єкт господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, діючи із корисливих мотивів, маючи на меті отримання прибутку, 06 вересня 2015 року у будівлі № 81 «а», розташованій у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської областіорганізував незаконний пункт прийому металобрухту, де систематично, як особисто, так із залученням ОСОБА_9 , яка не усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, оскільки була введена обвинуваченим в оману переконана ОСОБА_6 у правомірності його дій, здійснював прийом брухту кольорових і чорних металів від фізичних осіб за встановленою ним ціною за готівковий рахунок, до 10 березня 2017 року.

Крім того, факт наявності у приміщеннях зазначеної будівлі металобрухту різного видута походження, який підтвердив і сам обвинувачений, у сукупності з наведеними показаннями свідків та даних, що містяться у письмових джерелах доказів, за наявності вагів, відсутності брухтопереробного обладнання та інструментів для цього, свідчить про те, що ОСОБА_6 здійснював прийом металобрухту саме із корисливих мотивів для подальшої реалізації з метою отримання прибутку.

ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, а саме у здійснені прийому брухту кольорових і чорних металів фізичноюособою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом та організації незаконного пункту прийому металобрухту.

Однак, суд не може погодитися з таким твердженням сторони обвинувачення, виходячи з фактичних обставин, встановлених під час судового провадження на підставі представлених доказів, і вважає, що вказівка: «відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом» підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки вонавідноситься до інших альтернативних дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 213 КК України, зокрема - здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

Дослідивши і оцінивши представлені докази, що покладені в основу вироку, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення, визнаного судом доведеним, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою та організація незаконного пункту прийому металобрухту.

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_6 відсутні.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_6 , суд встановив, що останній раніше не судимий, на момент вчинення злочину трудовою діяльністю не займався, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує те, що останній вчинив злочин невеликої тяжкості, сукупність всіх обставин, що характеризують злочинне діяння, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_6 , згідно з якою виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

З урахуванням викладеного, фактичних обставин справи, майнового стану ОСОБА_6 , суд доходить висновку, що справедливим покаранням, достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання новим злочинам, є штраф, передбачений санкцією ч. 1 ст. 213 КК України.

Разом із цим, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, є злочином невеликої тяжкості, і за який передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі. З дня припинення злочину 10 березня 2017 року, минуло понад три роки.
Передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України обставин, що переривають перебіг строків давності, у кримінальному провадженні не встановлено.

За таких обставин, на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного за ч. 1 ст. 213 КК України покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Згідно із ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням викладеногосуд дійшов висновку про необхідність скасування арешту, накладеного на тимчасово вилучене з метою забезпечення збереження речових доказів майно.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому за ч. 1 ст. 213 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, згідно з ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2017 року, а саме на: брухт кольорових і чорних металів, загальною вагою 694,1 кг; ваги у кількості 4 штук; записи на аркушах паперу, які знаходяться у папці червоного кольору; 9 учнівських зошитів із записами - скасувати.

Речові докази: ваги у кількості 4 штук, відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати; брухт чорних і кольорових металів, загальною вагою 694,1 кг, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати; папку із записами на аркушах паперу та учнівські зошити із записами у кількості 9 шт., відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1