КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1942/2020 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року подання Голосіївського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 задоволено. Скасовано ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовий строк, за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України. Направлено ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 роки.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 за час перебування на обліку порушив порядок та умови відбування покарання при призначенні покарання з випробуванням: двічі не з`явився на реєстрацію без поважних причин, а також вчинив в період іспитового строку адміністративне правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не врахував, що притягнення його під час відбування покарання до адміністративної відповідальності не має систематичного характеру; сплинуло більше половини іспитового строку; з місця проживання не від`їжджав та органам пробації надавав виключно правдиву інформацію.

Оскільки у апеляційні скарзі не порушуються питання про погіршення становище ОСОБА_7 , який у передбачений законом спосіб про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом за двома адресами та номером телефона, вказаними ним у апеляційній скарзі, а також шляхом розміщення інформації на сайті Київського апеляційного суду, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки,- колегія суддів уважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_7 , що, на переконання колегії суддів, не буде порушенням його процесуальних прав.
З огляду на викладене права ОСОБА_7 на справедливий розгляд справи не порушені у зв`язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною; вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як убачається із матеріалів провадження, суд першої інстанції перевірив належним чином наведені у поданні підстави і обґрунтовано скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням та направив ОСОБА_7 для відбування покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтувавши своє рішення дослідженими доказами.

Так, ОСОБА_7 вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2018 року визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно розписки, наявної в матеріалах особової справи, ОСОБА_7 18.02.2019 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з іспитовим строком, йому роз`яснені обов`язки, покладені на нього вироком суду та постановою встановлено дні явки на реєстрацію - другий та четвертий вівторки кожного місяця, а також попереджений про наслідки за невиконання обов`язків визначених законом та покладених на нього судом.
Як убачається із матеріалів справи за час перебування на обліку ОСОБА_7 зарекомендував себе з негативної сторони;порушував покладені на нього судом обов`язки, зокрема23.04.2019 року не з`явився на реєстрацію до органу пробації,причину неявки не повідомив, за що йому 25.04.2019 року у відділі пробації винесено застереження у виді письмового попередження.
У подальшому ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та в черговий раз порушив обов`язок, покладений на нього судом, а саме 12.11.2019 року та 26.11.2019 року не з`явився на реєстрацію без поважних причин. У своїхписьмових пояснень громадянин ОСОБА_7 повідомив, що погано себе почував, проте будь-яких підтверджуючих документів не надав. За допущене порушення засудженому також були винесені застереження у виді письмового попередження.
Таким чином, за час перебування на обліку засуджений ОСОБА_7 порушив порядок та умови відбування покарання при засудженні з випробуванням: двічі не з`явився на реєстрацію без поважних причин, а також ОСОБА_7 двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності; за місцем проживання характеризується негативно, офіційно непрацевлаштований, раніше судимий, зловживає алкоголем.
Наведенеу своїй сукупності свідчить про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування ОСОБА_7 іспитового строкута звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, та відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України направив його для відбування призначеного покарання.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції були предметом перевірки судом апеляційної інстанції і свого підтвердження не знайшли.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України уразі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Випробування вважається успішним, коли засуджений протягом іспитового строку виконав усі обов`язки, покладені на нього судом.

Притягнення ОСОБА_7 під час відбування покарання до адміністративної відповідальності негативно характеризує особу та свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.
Щодо посилання засудженого на те, що він не виїжджав за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, - слід зазначити, що це лише один із обов`язків, покладених на ОСОБА_7 , а другий - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, який і порушив ОСОБА_7 , що стало підставою для застосування ч. 2 ст. 78 КК україни. При цьому для застосування ст. 78 КК України законодавець не визначив будь-яких обмежень щодо того, у який період іспитового строку особа ухиляється від виконання покладених на неї вироком обов`язків.

Отже, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування вказаної ухвали колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4