Справа №1-172/11
Провадження №1-в/489/21/20
УХВАЛА
іменем України

14 січня 2020 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про погашення судимості

встановив:

Заявник просить погасити її судимість за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28 лютого 2011 року, оскільки за час після звільнення повністю усвідомила свою вину у вчиненні злочину, її поведінка стала зразковою, вона є офіційно працевлаштованою.

ОСОБА_4 , засуджена вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28 лютого 2011 року та визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначено їй покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України 3 роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженої; за ч.2 ст.309 КК України 2 роки позбавлення волі, та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженої.

Згідно довідки про звільнення серії ДНП №20537 ОСОБА_4 відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 27.09.2010 року по 20.11.2012 рік звідки звільнена на підставі постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2012 року умовно-достроково за ст.81 КК України на невідбутий строк 09 місяців та 11 днів.

Згідно з ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Статтею 91 КК України передбачено, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Згідно ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема, особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину; особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

ОСОБА_4 засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів. Тому строк погашення судимості встановлюється за тяжкий злочин, а саме шість років.

Однак, відповідно до ч.3 ст.90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання.

Погашення судимості є таким моментом закінчення перебування особи у стані судимості, який здійснюється автоматично. Для цього не потрібно ані спеціального рішення суду, ані іншого документа, який би засвідчував даний факт.

Враховуючи той факт, що засуджену 13.11.2012 року було умовно-достроково звільнено від покарання, то строк погашення судимості буде рахуватись з цієї дати, відповідно шестирічний строк сплинув 13.11.2018 року, а ОСОБА_4 є такою особою, яка не має судимості, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Посилання заявником на вимоги статті 538 КПК України, є хибними, оскільки зазначена норма застосовується судом при знятті, а не погашенні судимості.

Керуючись ст.89 КК України, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя