ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1031/20 Номер провадження 11-сс/814/215/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника- адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яроші Глобинського р-ну Полтавської обл., громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів підозрюваного фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.06.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 21.05.2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 121, ч. 2 ст.186 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, 24.01.2014 року перегляд вироку Апеляційним судом м. Києва та визначено покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі,

- 04.11.2019 року звільнений по відбуттю покарання.

Підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000652 від 24.02.2020 року.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, до 19 год. 26 хв. 24 квітня 2020 року.
Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, не працює, не має постійного місця проживання, раніше був засуджений за аналогічні злочини, а для запобігання вказаного ризику, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

Згідно матеріалів провадження, 24.02.2020 року близько 05 години 15 хвилин, ОСОБА_8 , перебував поблизу військового госпіталю, що розміщений на розі вулиці 29 Вересня та Ігоря Сердюка у м. Кременчуці, де побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , яка у руках тримала власну жіночу сумку з особистими речами, і у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , підійшов позаду до ОСОБА_10 та штовхнув останню в область спини, від чого остання впала на підлогу, після чого шляхом ривку відкрито заволодів жіночою сумкою, в якій знаходились замшевий гаманець бордового кольору з грошовими коштами в сумі 170 гривень та мобільний телефон Samsung Galaxy A3 SM-A320FL 2/16 Gb.

З місця вчинення злочину ОСОБА_8 втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 , матеріального збитку на загальну суму 2000 грн.

Отже, своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

25.02.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

26 лютого 2020 року слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 26 лютого 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, до 19 год. 26 хв. 24 квітня 2020 року.
Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції було однобічно розглянуто клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прийнято до уваги тільки доводи сторони обвинувачення. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений із ОСОБА_11 . Вказує, що судом не може оцінюватися існування ризику переховування підозрюваного від правосуддя виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.

Більш того, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігач, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів та інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання за інкримінований злочин, оскільки зник з місця вчинення злочину; може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 розуміє тяжкість покарання за злочин, у якому він підозрюється, а тому з метою зміни їх показань на свою користь може здійснювати будь-який тиск, що ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин вчиненого злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував дані про особу підозрюваної, який мав судимості та продовжив свою злочинну діяльність, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та проживання, наявність повідомлення про підозру, інші обставини справи та з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, слідчий суддя дійшов до вірного висновку про неможливість застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на нею процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений із ОСОБА_11 та відносно ОСОБА_8 можливо застосувати інший запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше судимий, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, немає постійного місця роботи та проживання, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України,

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4