ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4288/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/167/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2ст.185, ч.2 ст.186,
ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровське, Донецької області, громадянина України, що має неповну середню освіту, не одруженого, на момент затримання не працюючого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 25.09.2002 року Кіровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 08.10.2004 року звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Нікітовського районного суду м. Горлівка Донецької області на невідбутий строк 1 рік 10 місяців; 2) 01.09.2005 року Кіровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 3) 04.10.2005 року Калінінським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 15.01.2014 року Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 5)12.05.2014 року Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 12.05.2014 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяця.
Строк відбування покарання за даним вироком визначено рахувати ОСОБА_7 з 22 вересня 2017 року.
Зараховано в строк відбування покарання строк знаходження ОСОБА_7 під вартою з 13.03.2014 року по 12.05.2014 року.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишено раніше обраний, у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 23 липня 2016 року, приблизно о 18 годині, знаходився у кафе «Пиріжкова хата», розташованого за адресою: платформа станція «Левада» у м. Харкові, де діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою наживи, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, шляхом відключення з зарядного приладу, відкрито для оточуючих викрав мобільний телефон «Samsung LaFieur S 5830», білого кольору, вартістю згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 9026 від 19.09.2016 року 450 грн., що належав ОСОБА_10 , який знаходився на зарядці у вищевказаному кафе. Протиправні дії ОСОБА_7 , спрямовані на відкрите викрадення чужого майна були помічені потерпілою ОСОБА_10 , яка почала окликати ОСОБА_7 , вимагаючи повернути викрадене. ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки дії ОСОБА_7 були припинені потерпілою та співробітниками поліції.
Крім того, ОСОБА_7 , 27 квітня 2017 року, приблизно о 01 годині, знаходився біля 4 під`їзду, будинку АДРЕСА_3 , де маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленої ним викрутки, відкрив замок двері, з боку водія, автомобіля ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_11 , після чого за допомогою важеля відкрив капот та таємно викрав акумуляторну батарею фірми «Oberon Eurostandart 6СТ-60Аз», вартістю згідно висновку судовотоварознавчої експертизи № 452 від 27.09.2017 року 1000 грн.. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 25 червня 2017 року, приблизно о 08 год. 40 хв., знаходився біля будинку № 36-а по вул. Шариковій в м. Харкові, де маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за вищевказаною адресою побачив автомобіль Газель 3302, державний номер НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_12 , де на пасажирському сидінні побачив мобільний телефон марки «Samsung J120», вартістю згідно судовотоварознавчої експертизи № 4190 від 18.09.2017 року 1948 грн., реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 відкрив двері з боку водія та таємно викрав вищевказаний мобільний телефон. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 24 липня 2017 року, приблизно о 01 годині, знаходився біля будинку № 11 по вул. Роганській в м. Харкові де маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленої ним викрутки відкрив замок двері з боку водія автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 , за допомогою важеля відкрив капот, викравши акумуляторну батарею фірми «Westa 6CT-60 Ah», вартістю згідно судово товарознавчої експертизи № 460 від 10.10.2017 року 1227 грн.. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 24 липня 2017 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, знаходився біля будинку № 11 по вул. Роганській в м. Харкові, де маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленої ним викрутки відкрив замок двері з боку водія автомобіля ВАЗ 210994, державний номер НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_14 , після чого за допомогою важеля відкрив капот та викрав акумуляторну батарею фірми «Westa 6CT-65Ah», вартістю згідно судово товарознавчої експертизи № 457 від 10.10.2017 року 1293 грн. Після чого ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 26 липня 2017 року, приблизно о 01 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, знаходився біля будинку № 85 по проспекту Індустріальному в м. Харкові де помітив автомобіль ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_5 , який належав ОСОБА_15 , з боку водія були відчинені двері, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинені двері ОСОБА_7 потрапив до салону вказаного автомобіля, після чого за допомогою важеля відкрив капот та таємно викрав акумуляторну батарею фірми «Insi ACU Formula 6CT-60Ah», вартістю згідно висновку судовотоварознавчої експертизи № 461 від 10.10.2017 року - 1464 грн.. Після чого з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 17 серпня 2017 року, приблизно о 10 годині, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, знаходився біля будинку № 6 по вул. Миру в м. Харкові, де реалізуючи злочинний умисел, за допомогою інструменту, який був заздалегідь ним заготовлений, а саме викрутки розбив скло водійської двері автомобілю ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_6 , після чого за допомогою важеля відкрив капот та таємно викрав акумуляторну батарею фірми «Westa 6CT-60Ah», вартістю згідно судово товарознавчої експертизи № 468 від 06.10.2017 року 1227 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , 10 серпня 2017 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи в приміщенні перукарні «Ніколь» за адресою: м. Харків, вул. Біблика, 35, де у нього виник умисел на викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів, з метою наживи, ОСОБА_7 побачив жіночу сумку, яка належала ОСОБА_17 та стояла на кріслі у приміщенні перукарні та відкрито для потерпілої, яка намагалася його зупинити окликами, викрав гаманець, вартістю 187 грн., який був всередині сумки та в якому знаходилось 800 грн.. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 987 грн..
Крім того, ОСОБА_7 , 22 серпня 2017 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходився поблизу зупинки громадського транспорту «Високовольтна» в м. Харкові, де у нього виник словесний конфлікт з раніше невідомим йому ОСОБА_18 .. В ході конфлікту ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_18 у спину, зваливши його з ніг. Після чого, ОСОБА_7 почав наносити кулаками та ногами удари в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_18 , тим самим спричинивши потерпілому синці на голові, садна на голові, верхніх кінцівках, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2786-С/17 від 26.08.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. В процесі спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 побачив на безіменному пальці правої руки потерпілого золоту обручку, якою вирішив заволодіти. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою наживи, відкрито для потерпілого, оскільки останній знаходився у свідомості, зняв з пальця обручку, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 31 від 26.09.2017 року 1521,55 грн.. Після чого, відкрито заволодівши майном потерпілого, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 подали на нього апеляційніскарги

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок районного суду стосовно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.5 ст.72 КК України та у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи засудженого, внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_7 у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 12.05.2014 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 перебування в установі попереднього ув`язнення - Харківській установі виконання покарань Управління ДПС України в Харківській області (№ 27) з 22.09.2017 р. по 10.12.2018 р. відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 р.), з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор посилається на те, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд не врахував, що він скоїв 9 епізодів умисних корисливих кримінальних правопорушень, своїми протиправними діями посягнувши на приватну власність громадян. Ніяким чином не намагався відшкодувати шкоду потерпілим.Наведене характеризує ОСОБА_7 як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання, а його каяття у вчиненому злочині не є щирим, а лише свідчить про бажання уникнути більш тривалого строку. Судом першої інстанції не повною мірою враховані дані про особу ОСОБА_7 , який на момент попереднього ув`язнення ніде не працював і не навчався, та суспільно-небезпечний характер вчиненого злочину; раніше мав судимості, за вчинення умисних злочинів, у тому числі до покарання у виді реального позбавлення волі, і знову вчинив умисний корисливий злочин; звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, але на шлях виправлення він не став та продовжив скоювати злочини.

Також прокурор зазначає, що суд безпідставно зарахував ОСОБА_7 в строк покарання перебування в установі попереднього ув`язнення - строк з 13.03.2014 р. по 12.05.2014 року за вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька, у т.ч. як згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 р.), зарахування судом строку попереднього ув`язнення здійснюється у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок районного суду та пом`якшити йому призначене покарання, застосувати до нього амністію або звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.
В обґрунтування своєїапеляційної вимогиобвинувачений посилається на те, що він має бабусю, 1929 року народження, яка є його опікуном; вчинив злочину під час чинності Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, а тому до нього підлягають застосуванню положення ч.5 ст. 72 КК України саме в цій редакції.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні злочинів та правильності кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .
Перевіряючи вирок в межах апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, якийраніше неодноразово судимий, згідно вимоги УІАЗ УМВД України в Харківській області останній раз засуджений 12.05.2014 року Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога, лікаря - психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. 66КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ч. 1 п. 1 ст. 67 КК України, суд встановив рецидив злочинів.
Апеляційні доводи прокурора та обвинуваченого про зайву суворість та м`якість призначеного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строк 4 роки 1 місяць, а також за сукупністю вироків 4 роки 2 місяці позбавлення волі, за вчинення умисних, тяжких та злочинів середньої тяжкості, та пов`язане з цим апеляційне прохання апелянтів щодо прийняття нового рішення в цій частині судом апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданих апеляційних скарг, об`єктивно відсутні обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції.
Крім того, обвинуваченим в його апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів про те, які обставини пом`якшують призначене покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які дають підстави для застосування нього положень ст.ст.69, 75 КК України, а також свідчать про те, що призначене судом покарання наближене до мінімальних меж санкцій, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, є явно несправедливим.
Поряд з цим, колегія суддів бере до уваги, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості на підтвердження того, що обвинувачений примирився з потерпілими та відшкодував їм завдану шкоду.
Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого та прокурора про пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання або призначення більш суворого покарання, слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер.Призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку або ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами обвинуваченого та прокурора, колегія суддів не вбачає.
Крім того, обвинуваченим в своїй апеляційній скарзі не наведено жодних обґрунтованих підстав для звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». Цих обставин не наведено стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
Разом з цим, відповідно до ст. 5 КК України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, до обвинуваченого ОСОБА_19 підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задовольняється частково.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_7 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2017 року до 23 січня 2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Колегія суддів також не погоджується з висновками суду щодо необхідності зарахування ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його перебування під вартою з 13 березня 2014 року по 12 травня 2014 року, оскільки за цим кримінальним провадження обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 22 вересня 2017 року. Це посилання суду належить виключити з оскаржуваного вироку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Враховуючи те, що обвинувачений фактично повністю відбув покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти в залі суду.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на зарахування ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 13 березня 2014 року по 12 травня 2014 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року),зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2017 року до 23 січня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
В зв`язку з фактичним відбуттям ОСОБА_7 покарання, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді