ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001978 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України було повернуто прокурору.
Як вбачається із ухвали суду першої інстанції, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що обвинувачення відносно ОСОБА_7 всупереч вимогам кримінально-процесуального законодавства, стороною обвинувачення не конкретизовано, викладено загальними фразами. При викладенні формулювання обвинувачення слідчим в обвинувальному акті не зазначений характер та вид (кількість) спричинених потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, оскільки лише зазначено про спричинення легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, а також характер, вид та тяжкість спричинених тілесних пошкоджень потерпілому ОСОБА_9 , оскільки лише зазначено, що останній отримав вогнепальне поранення середньої третини лівого стегна. Зазначені обставини мають значення для правильності кваліфікації дій обвинуваченого, так як об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України охоплюється тільки спричинення легких тілесних ушкоджень, а спричинення тілесних ушкоджень іншого ступеня тяжкості передбачає самостійну кваліфікацію за статтями КК України.
Крім того, ОСОБА_7 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Об`єктом даного злочину є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.
Об`єктивна сторона злочину може бути виконана шляхом вчинення альтернативних суспільно небезпечних діянь: носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, збут. Усі вони характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу. При вирішенні питання про те, чи є незаконними дії з предметами, вказаними в ст. 263 КК України, потрібно керуватися спеціальними нормативно-правовими актами. Для викладу даної норми права законодавець використав бланкетний спосіб, тобто, коли норма закону вказує на елемент норми права шляхом відсилання не до конкретної статті, конкретних законоположень, а до іншого правового регулювання правил вчинення будь-якого виду діяльності, правил міжнародного договору. Реалізація норми в цьому випадку пов`язується з необхідністю вивчення системи юридичних документів, що регламентують однорідну сферу суспільних відносин.
Однак, згідно обвинувального акту прокурор не виклав конкретизованого формулювання обвинувачення, а саме в обвинувальному акті не зазначено який саме закон, чи інший нормативний акт було порушено ОСОБА_7 , оскільки обвинувальний акт містить тільки посилання на здійснення дій без передбаченого законом дозволу.
Зазначена неконкретність та неповнота обвинувального акту, на думку суду, порушує право обвинуваченого на захист та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй скарзі просить ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що обвинувальний акт було складено із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, а тому застосування положень ст. 314 КПК України судом першої інстанції є передчасним, а висновки щодо невідповідності даного процесуального документу вимогам КПК України необґрунтованими.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ч. 5 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.
Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Водночас, викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 фактичні обставини інкримінованого злочину та формулювання обвинувачення є конкретними, із зазначенням усіх складових елементів інкримінованого кримінального правопорушення, та дають чітке й однозначне розуміння обвинувачення.
Так, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить в собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Також, в обвинувальному акті зазначені анкетні дані обвинуваченого, потерпілого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, який його склав та прокурора, який затвердив; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором.
До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого та захисника про отримання копій обвинувального акту.
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 відсутнє посилання на закон України, який регулює дозвільний порядок обігу, зокрема, бойових припасів, то слід звернути увагу на те, що на даний час Закон України, який регулює дозвільний порядок обігу зброї, у тому числі бойових припасів, відсутній, а злочинність діяння, а також його караність, визначаються Кримінальним кодексом України, в конкретному випадку ст. 263 КК України.
Для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 263 КК України, важливим є саме відсутність у обвинуваченої особи дозволу на носіння, придбання, виготовлення, ремонту , передачу чи збут вогнепальної зброї та бойових припасів, про що було вказано стороною обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 .
Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і випадку, передбаченому ст. 338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вийшовши за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання, надав фактичну оцінку доведеності обвинувачення, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст. 314 КПК України, а сам процесуальний документ відносно ОСОБА_7 , складений за результатами досудового розслідування, повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 291, 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4