Справа № 523/1321/19
Провадження №1-в/523/99/19
02 грудня 2019 року
Суворовський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3
представника особи, стосовно майна якої вирішується питання про скасування арешту, адвоката ОСОБА_4 ,
В судове засідання, засуджений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду, - не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а використавши усі надані законом повноваження щодо належного повідомлення потерпілих ОСОБА_9 й ОСОБА_10 , суд з метою дотримання розумності строків судового розгляду і за погодженням з іншими учасниками процесу, згідно з ч.2 ст.411 КПК України (в редакції 1960 року), прийняв рішення про розгляд означеного клопотання за відсутністю зазначених осіб.
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України в редакції 2012 року, вирішується згідно з п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» цього Кодексу, в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
З`ясувавши в судовому засіданні позицію представника особи, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту майна, - адвоката ОСОБА_4 , вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 щодо необґрунтованості клопотання, вивчивши матеріали розглядуваного клопотання та дослідивши витребувані судом копії вироку по кримінальній справі від 18.02.2009 року і рішення суду від 16.12.2010 року, суд дійшов наступних висновків.
В порядку ст.411 КПК України (в редакції 1960 року), чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, суд вирішує питання, зв`язані з виконанням вироку, в судовому засіданні за участю прокурора, а якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, то в судове засідання викликаються також цивільний позивач і цивільний відповідач, неявка яких не зупиняє розгляд справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» визначено (п.4), що у порядку, передбаченому ст.411 КПК України (в редакції 1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема, про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації, вироком ці заходи не скасовані.
Згідно зі ст.ст.28-29 КПК України (в редакції 1960 року), особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який може бути розглянутий разом з кримінальною справою або в порядку цивільного судочинства, а при наявності достатніх даних про те, що злочином завдана матеріальна шкода, або понесені витрати закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, орган дізнання, слідчий, прокурор або суд зобов`язані вжити заходів до забезпечення цивільного позову.
Положення ст.126 КПК України (в редакції 1960 року) встановлюють, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту, поміж іншого, на майно осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за дії підозрюваного чи обвинуваченого, та накладений на майно арешт може бути скасований постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Суд скасовує заходи забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, згідно зі ст.335 КПК України (в редакції 1960 року), при постановлені виправдувального вироку, а за ч.1 ст.291 цього ж Кодексу, суд залишає цивільний позов без розгляду, у випадку неявки в судове засідання цивільного позивача або його представника.
Як встановлено в судовому засіданні та слідує з матеріалів судового провадження, при постановлені судом вироку від 18.02.2009 року, заявлені потерпілими і цивільними позивачами: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 цивільні позови, в силу ст.291 КПК України (в редакції 1960 року), - залишені без розгляду, а вказаним особам роз`яснено про їх право на звернення з позовами в порядку цивільного судочинства.
Під час провадження розглядуваного клопотання, від потерпілого ОСОБА_8 , як зазначалось вище, до суду 14.05.2019 року надійшла заява щодо розгляду справи без його участі та про відсутність у нього будь-яких претензій матеріального чи морального характеру.
Проте, в обґрунтування розглядуваного клопотання, його ініціатор - ОСОБА_5 та представник останнього адвокат ОСОБА_4 до суду надали лише копію судового рішення від 16.12.2010 року, за яким суд в порядку цивільного судочинства розглядав лише цивільні позови ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а відтак, дотримуючись принципів рівності, змагальності й диспозитивності (ст.ст.16, 16-1 КПК України в редакції 1960 року), слід визнати, що ані особою, стосовно майна якої вирішується питання про скасування арешту, ані його представником ОСОБА_4 не доведено перед судом відсутності потреби у подальшому арешті майна, адже цією стороною не надані до суду відомості щодо вирішення в порядку цивільного судочинства позовних вимог іншої потерпілої - ОСОБА_9 і цивільних позивачів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 або щодо їх відмови від матеріальних і моральних претензій.
Втім, доводи представника ОСОБА_4 щодо спливу, станом на теперішній час, строків позовної давності на пред`явлення іншими цивільними позивачами і потерпілою позовних вимог, судом оцінюються критично, оскільки означене питання має вирішуватися в порядку іншого, цивільного судочинства.
Крім того, слід зауважити на тому, що надані стороною, яка ініціювала розглядуване клопотання, копії постанови суду від 28.03.2017 року щодо скасування арешту майна, накладеного цією ж оспорюваною постановою слідчого на напівпричеп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить іншій особі, та постанови цього ж суду від 13.04.2017 року про усунення описки у означеній постанові від 28.03.2017 року, - не має для суду преюдиційного значення та судом до уваги не приймається.
Керуючись ст.ст.16-16-1, 28-29, 126, 335, 411 КПК України (в редакції 1960 року), суд -
П О С Т А Н О В И В:
Роз`яснити ОСОБА_5 та його представнику адвокату ОСОБА_4 , що за умови усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови, вони мають право на повторне звернення з аналогічним клопотанням про скасування арешту майна.
Копії постанови надати заінтересованим особам.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1