Провадження № 1-кп/742/20/20
Єдиний унікальний № 742/1233/19
ВИРОК
Іменем України
26 червня 2020 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001995 по обвинуваченню :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК КК України,
за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 02.12.2018 о 01.50 год., керуючи автомобілем FORD Explorer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Литва) рухався у м. Прилуки Чернігівської області по вул. Київська у напрямку від центру міста до вул. Перемоги. Рухаючись у вказаному напрямку, ОСОБА_3 поблизу будинку № 230 по вул. Київська проявив неуважність, під час наближення до пішохідного переходу неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу (скупчення крові під м`якою мозковою оболонкою), крововиливу у шлуночкову систему головного мозку, забійної рани на лівій брові, закритого перелому кісток носа, чисельних саден обличчя; травми тулуба у формі забою легень, розриву печінки, що супроводжувався внутрішньочерепною кровотечею, саден в ділянці поясу нижніх кінцівок (тазу); травми кінцівок у формі закритих уламкових переломів обох стегнових кісток, саден та синців нижніх кінцівок, що призвело до розвитку травматичного шоку тяжкого ступеню. ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Причиною смерті ОСОБА_8 явилась поєднана травма голови, тулуба та кінцівок, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в прямому причинно- наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_8 .
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.286 КК України визнав та показав, що дісно після наїзду на пішохода злякався тому і втік, в тому , що не залишився на місті та не намагався надати допомогу потерпілому розкаюється та просить суворо не карати.
На підтвердження винуватості та спростування вини ОСОБА_3 в інкримінованому злочині судом досліджені наступні докази надані, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, а саме:
потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що в день коли трапилася пригода вона була вдома. ЇЇ син зустрічався з дівчиною і ввечері пішов до неї. Він міг залишатись в неї ночувати і тому вона не хвилювалась. Ввечері вона телефонувала і говорила з ним. На наступний день приблизно об 11 годині дівчина сина повідомила їй про те що сталось. Після чого вона разом з працівниками поліції поїхала в лікарню, а потім в морг для впізнання сина. Як все сталось вона не бачила і тому пояснити нічого не може. Зазначила, що матеріальну та моральну шкоду їй відшкодовано та просить не застосовувати до обвинуваченого покарання пов`язане з позбавленням волі;
свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав , що в нічний час точної дати він не пам`ятає приблизно з 24 до 01 години ночі він під`їхав до зупиночного комплексу « Андріївський» по вулиці Київській і сидів в автомобілі поки чоловік скуплявся біля віконця зупиночного комплексу. Коли молодий чоловік відходив від віконця, то він вийшов з автомобіля і пішов до комплексу та коли він перебував біля віконця даного магазину, то почув удар і побачив хлопця, який лежав на проїжджій частині дороги. Самого удару він не бачив а лише чув і відразу попросив продавчиню викликати швидку та поліцію. Сам він не викликав ні поліцію, ні швидку допомогу, а після того як скупився він відразу поїхав. В цей час на проїжджій частині дороги було слизько. Автомобіль він поставив за метрів 5 від зупиночного комплексу. Поставив він його так як і показував на слідчому експерименті, який відбувався 6 березня. Який автомобіль збив хлопця він не звернув уваги, лише пам`ятає, що він був темного кольору. Водій даного автомобіля не намагався гальмувати;
протокол огляду місця події від 02.12.2018 року, схема місця дорожньо-транспортної пригоди( далі ДТП) та фотознімки , в даному протоколі зазначено, що на місці огляду виявлено та зафіксовано фрагменти протектору шин транспортного засобу, осип уламків залишеного скла освітлювальних приладів , але ні в протоколі, ні схемі ДТП не зафіксовано місце їх розміщення, належність та напрямок утворення. На схемі відображено чотири об`єкти, а саме шапка, лівий ботинок, правий ботинок, пляма крові, які розміщені паралельно проїжджої частини. На фотознімках долучених до протоколу огляду місця події відображені протектор шин та місце розташування тіла потерпілого, яке знаходиться неподалік краю проїжджої частини( а.п.60-67);

протокол огляду місця події від 02.12.2018 року, об`єктом якого являється господарство за адресою : АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 .. В ході огляду господарства в гаражі господарства виявлено автомобіль марки FORD Explorer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Литва), власником якого являється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Передня частина автомобіля має пошкодження, а саме: пошкоджена ліва фора та деформована ліва частина капоту . На лівій водійській дверці виявлені сліди папілярних узорів , з керма та ричага коробки передач відібрано потожирові сліди. Автомобіль та виявлені сліди папілярних узорів і потожирові сліди вилучено( т.1,а.п.69-73, 75-80);
протокол огляду місця події від 02.12.2018 року, відповідно до якого в приміщенні Прилуцької центральної міської лікарні оглянуто та вилучено одяг в якому був одягнений потерпілий ОСОБА_8 , а саме куртка синього кольору з плямами бурого кольору, светр чорно-сірого кольору із плямами бурого кольору,гольф сірого кольору, футболка світло жовтого кольору штани чорного кольору,штани сірого кольору. Також , під час огляду із куртки вилучено уламок від автомобільної фари.( т.1,а.п.81-87);
висновок експерта № 30 від 02.12.2018 року, яким встановлено, що при огляді трупа ОСОБА_12 були виявлені: травма голови, тулобу та кінцівок у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу( скупчення крові під м`якою мозковою оболонкою), крововиливу у шлункову систему головного мозку, забійної рани на лівій брові, закритого перелому кісток носа, чисельних саден обличчя;
травми тулобу у формі забою легень, розриву печінки, що супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею,саден в ділянці пояса нижніх кінцівок(тазу);
травми кінцівок у формі закритих уламкових переломів обох стегнових кісток, саден та синців нижніх кінцівок.
Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 9510 від 02.12.2018 року смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 06.05, що не суперечить ступеню розвитку трупних явищ.
Причиною смерті ОСОБА_12 являється поєднана травма голови, тулобу та кінцівок, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 .
Характер та локалізація ушкоджень вказують на те, що в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_12 , перебував у вертикальному положенні, звернений правою задньою- бічною частною тіла до травмую чого предмета, в стані «кроку», при цьому права нижня кінцівка(нога) була виставлене вперед(т.1, а.п.102-108);
протокол огляду предмету від 21.12.2018 з долученим до нього та оглянутим в судовому засіданні CD-R -диск «KAKTUS», на якому відображено приміщення торговельного кіоску. Територія біля кіоску освітлена . До кіоску об 00 годині 55 хвилин підійшов молодий чоловік, який щось купує в кіоску. В цей час чути звук працюючого двигуна автомобіля. Здійснивши покупку товару молодий чоловік о 00: 55: 33 виходить з тротуару на зупинку та направляється під кутом близько 45 градусів до проїжджої частини вулиці Київська в ліву сторону. О 00:55:35 зникає з поля зору камери спостереження, зробивши п`ять кроків в бік проїжджої частини. 00:35:39 на відео з`являється чоловік, який підходить до вікна магазину та в цей час в правому куті ( на проїжджій частині) зображення з`являється світло фар. Після чого, в 00:55:40 на запису відчувається удар , після якого громадянин, який з`явився в кадрі звертається до продавця магазину з проханням викликати поліцію та швидку допомогу. Крім того, відображено світло фар автомобіля, який поїхав по вулиці Київській із центру міста( т.1,а.п.163-165);
висновок експерта № 30 від 22.01.2019 року, в якому зазначено, що враховуючи неповноту та неякісну фіксацію в протоколі та схемі розташування слідів, об`єктів речової обстановки, не зазначення напрямку руху автомобіля та пішохода, а також не зазначення належності об`єктів речової обстановки та слідів біологічної речовини конкретної особи, з технічної точки зору,відповісти на питання в якому місці відносно елементів проїзної частини з прилеглими до неї узбіччями відбувся наїзд автомобіля автомобіль марки FORD Explorer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Литва), на пішохода ОСОБА_12 ( т.1,а.п.174-177);
висновок експерта № 51 від 15.02.2019 року,яким встановлено, що враховуючи характер та об`єм поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, виявленої при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в своєму перебігу призвела до розвитку травматичного шоку тяжкого ступеню,за умови надання «своєчасної медичної допомоги» прогноз для життя ОСОБА_12 був неблагоприємний( т.1, а.п.203 -209);
протокол проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 року та схема слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений вказав, що він рухався по вулиці Киїівській . Обвинувачений вказав, що він побачив пішохода на відстані 2,4 м. від передньої частини припаркованого автомобіля та на відстані 2,5 м. від краю карману зупинки для автобусів. Крім того, обвинувачений вказав місце зіткнення, яке знаходиться на полосі його руху. Відстань яку пройшов пішохід з моменту виявлення обвинуваченим до моменту зіткнення склала 4,2 метри. Також, обвинувачений встановив автомобіль на місці де він помітив пішохода, який почав бігти із-за стоячого автомобіля . За результатами замірів з місця виявлення пішохода до місця контакту з останнім відстань становить 16,2 метрів. Вказуючи на темп руху пішоходу ( який зазначив обвинувачений) за участі статиста було здійснено три спроби подолати шлях встановлений в ході експерименті з моменту виявлення пішохода до місця наїзду, який склав 4,2 метри , та було встановлено, що статист долає даний шлях за 1,1 сек. , 1,3сек. та 1,0 сек ( т.1,а.п. 210-213);
висновок експерта № 76 від 25.02.2019 року, предметом дослідження якого був протокол слідчого експерименту з ОСОБА_3 , протокол допиту ОСОБА_3 та протокол допиту свідка ОСОБА_9 висновком встановлено, що в умовах місця події викладених в ухвалі водій автомобіля Форд повинен був діяти у відповідності до технічних вимог п.12.4, п.12.2, п.12.3( з урахуванням визначення терміну «небезпека руху п.1.10) ПДР.
В умовах місця події викладених в ухвалі , з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Форд не вбачається невідповідності вимогам п.12.2,п.12,4 , 12.3 ПДР, в момент виникнення небезпеки для руху вказаного в ухвалі, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР, дії водія автомобіля Форд в умовах місця події, не є ні необхідною умовою, ні причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди( т.1 а.п.224-229);
протокол проведення слідчого експерименту від 06.03.2019 року та схема слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що перед ДТП мікроавтобус «VOLKSWAGEN-LT» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 зупинив біля зупиночного комплексу навпроти будинку № 230 по вул. Київська м. Прилуки при цьому праве переднє колесо автомобіля розташовувалося на відстані 9,5 метрів до правого краю проїзної частини при русі в напрямку вул. Перемоги, від заднього правого колеса - 8,7 м., та на відстані 3,5 метра від передньої частини автомобіля до проекції дальньої стінки будинку №230 по вул. Київська, та на відстані 8,5 метра від правого крайнього габариту автомобіля (правої найбільш виступаючої частини кузова автомобіля) до правого краю проїзної частини дороги.

Відповідно до даних з камери зовнішнього відео-спостереження зупиночного комплексу, який розташований навпроти будинку № 230 по вул. Київська, встановлено, що потерпілий зникає з поля зору видимості цієї камери у місці, яке розташоване на відстані 8 метрів до правого краю проїзної частини дороги, на відстані 1,55 метра до дорожнього знаку 5.35.1 та на відстані 1,7 метра до проекції дальньої стіни будинку № 230 по вул. Київська. При цьому траєкторія руху пішохода від бардюрного каменю карману зупиночного комплексу до місця зникнення пішохода з поля зору камери зовнішнього відео-спостереження складає 4,1 метра. В цьому положенні пішохід знаходиться за габаритом мікроавтобуса «VOLKSWAGEN-LT» реєстраційний номер НОМЕР_2 і його видимість нічим не обмежена.

При подальшого руху пішохода на протязі 4 секунд до характерного звуку удару з моменту зникнення з полю зору камери, то пішохід знаходиться на пішохідному переході позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2. Видимість елементів дороги складає близько 200 метрів.
Момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_3 - є момент настання видимості для водія автомобіля «Ford-Explorer», реєстраційний номер НОМЕР_1 пішохода із-за передньої частини мікроавтобуса, при цьому час існування небезпеки для руху до моменту наїзду на пішохода складав 4 секунди( т.1,а.п. 230-240);

висновок експерта № 123 від 21.03.2019 року , яким встановлено, що умовах місця події визначених слідчим органом виходячи з відеофайлів камери зовнішнього спостереження, в заданих слідчим умовах розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, за умов якщо час існування небезпеки для руху водію автомобіля Форд складав 4 сек., і цей час пішохід рухався в межах нерегульованого пішохідного переходу без зміни напрямку та темпу руху, без зупинок, весь час в полі зору водія автомобіля Форд, при цьому автомобіль Форд своїми колесами рухався в межах колії чистої від снігу у вигляді сухого асфальтобетону з постійною швидкістю руху 50 км/год, то відповідно, з технічної точки зору, вбачається наявність причинного зв`язку між діями водія автомобіля Форд в умовах місця події, в яких вбачається невідповідність вимогам 18.1 ПДР та подією виникнення даної доророжньо-транспотної пригоди( т.2,а.п.4-13).
висновок експертів за результатами комплексної, комісійної судової авто технічної, транспортно-трасологічної експертизи відео-звукозапису та фототехнічної експертизи від 30.04.2020 року , яким встановлено, що в даній дорожньо- транспортній пригоді, водій автомобіля Ford Explorer ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожньо-транспотній ситуації дії водія автомобіля Ford Explorer ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспотній ситуації дії водія автомобіля Ford Explorer ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди( т.2, а.п.155-169).
Відповідно до статті 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, серед іншого, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частина друга статті 17 КПК України, передбачає, що сторона обвинувачення має довести ці обставини поза розумним сумнівом. Щодо стандарту переконання поза розумним сумнівом, Суд висловлювався у своїх постановах від 12 червня 2018 року (провадження № № 51-1604км18)[1], 4 липня 2018 року (провадження № 51-597км17)[2], 20 листопада 2018 року (провадження № 51-682км18)[3], 6 грудня 2018 року (провадження № 51-4558 км 18)[4].
Відповідно до статті 94 КПК України, оцінка суду має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у тому числі на оцінці кожного доказу, наданого сторонами кримінального провадження. Суд не може ігнорувати надані суду докази лише з тієї причини, що вони ставлять під сумнів версію, запропоновану стороною обвинувачення.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності приходить до наступних висновків.
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною другою статті 286 КК, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Досліджені в судовому засіданні докази , а саме : протоколом огляду місця події від 02.12.2018 року, предметом огляду якого було місце ДТП, а саме: м.Прилуки вулиця Київська, в районі будинку 230, з якого вбачається, що автомобіль, який скоїв ДТП з місця пригоди зник, протокол огляду місця події від 02.12.2018 року, відповідно до якого за адресою : м. Прилуки, вулиця Ярмаркова, 65а, виявлено автомобіль FORD Explorer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Литва), з характерними для ДТП пошкодженнями, протокол огляду місця події від 02.12.2018 року, відповідно до якого в приміщенні Прилуцької центральної міської лікарні оглянуто та вилучено одяг в якому був одягнений потерпілий ОСОБА_8 з плямами бурого кольору, висновком експерта № 30 від 02.12.2018 року, яким встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 06.05, та причиною смерті ОСОБА_12 являється поєднана травма голови, тулобу та кінцівок, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 21.12.2018 з долученим до нього та оглянутим в судовому засіданні CD-R -диск «KAKTUS», на якому відображений потерпілий перед ДТП, а також протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 06.03.2019 року, а також показаннями свідка ОСОБА_9 наданими в судовому засіданні в своїй сукупності доводять, що ОСОБА_3 , 02.12.2018 близько 01.50 год., керуючи автомобілем FORD Explorer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Литва) рухався у м. Прилуки Чернігівської області по вул. Київська у напрямку від центру міста до вул. Перемоги, поблизу будинку № 230 по вул. Київська , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху та на місці пригоди не залишився, а пішохід ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження та помер.
Виходячи з позиції обвинуваченого, який визнав свою вину у інкримінованому злочині за ч.2 ст.296 КК України , суд приходить до висновку, що така позиція обвинуваченого знайшла підтвердження в судовому засіданні.

Так , винуватість ОСОБА_3 підтверджується, переглянутим в судовому засіданні відео файлами з камери спостереження з зупинкового комплексу з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 здійснив п`ять кроків в межах покриття камери спостереження та продовжив рух переходячи вулицю Київську зліва на право по ходу руху автомобіля обвинуваченого та через чотири секунди після зникнення з камери спостереження відчувся удар.

Відомості з камери спостереження в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_9 , який і був зображений на камері відео спостереження, підтвердив, що дійсно був присутній на місці події і відразу після звуку удару розвернувся від кіоску і побачив, що автомобіль, який не зупинився збив пішохода , суд приходить до висновку, що через чотири секунди після зникнення потерпілого з поля зору камери спостереження відбулася ДТП в результаті , якої ОСОБА_8 загинув.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2019 року за участі свідка ОСОБА_9 та з використанням даних відображених на камері відео спостереження встановлено, що відстань від бордюру до місця в якому потерпілий зникає з камери відео спостереження становить 4,1 метри та з урахуванням, того, що наїзд на потерпілого був здійсненний через чотири секунди з часу зникнення останнього з камери спостереження , встановлено, що за умови руху обвинуваченого зі швидкість 50 км/год ( дозволена швидкість в населеному пункті та показання обвинуваченого щодо його швидкості руху) з моменту зникнення потерпілого з камери спостереження до зіткнення автомобіль проїхав 55,55 метрів.

Аналізуючи відомості відображені в протоколі слідчого експерименту від 06.03.2019 року, суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням розміщення транспортного засобу на зупинці, на яке вказав свідок ОСОБА_9 , який є водієм і був присутній на зупинковому комплексі під час події, з урахуванням ширини проїзної частини вулиці Київська, яка складає 10 метрів та глибини заїзного карману 0,5 м( схема до протоколу слідчого експерименту від 18.01.2019 ) водії транспортних засобів, які рухаються по вулиці Київській зі сторони центру міста могли бачити пішохода із-за стоячого автомобіля в той момент коли останній буде знаходитися на відстані 2,0 метри від бордюра заїзного карману (10м(ширина проїзної частини)- 8,5 м( відстань від правого бордюру, до крайньої задньої частини автомобіля, який припаркований біля стоянкового комплексу) + 0,5 м(глибина заїзного карману).

За таких обставин, оцінюючи в сукупності відомості відображені на камері відео спостереження з зупикового комплесу, на якій відображено, що потерпілий пройшов п`ять кроків до зникнення з поля зору камери відео спостереження, а також відомості з протоколу слідчого експерименту від 06.03.2019 року щодо місця розташування транспортного засобу, місця в якому потерпілий зник з поля зору камери та визначення моменту коли водії транспортних засобів , які рухалися з центру міста могли побачити потерпілого, а також з урахуванням траєкторії руху потерпілого, який почав рух під кутом близько 60 град до проїзної частини, суд приходить до висновку, що обвинувачений мав можливість побачити потерпілого коли останній знаходився на відстані понад два метри від краю проїзної частини.

Дані обставини, узгоджуються і з протоколом слідчого експерименту від 18.01.2019 року з якого вбачається, що обвинувачений виявив потерпілого на відстані 2,5- 3( зі схеми місце виявлення пішохода 2,5 м., а при розрахунку від правого бордюру 3 м (10м(ширина проїзної частини)- 7,5 м( відстань від правого бордюру, до місця виявлення пішохода) + 0,5 м(глибина заїзного карману).

Також , протоколом слідчого експерименту від 06.03.2019 року встановлено, що в момент зникнення потерпілого з зони дії камери відео спостереження ( 4,1 метри - встановлено під час слідчого експерименту) останній заходився в місці з якого водії транспортних засобів, які рухалися по вулиці Киівська зі сторони центру м. Прилуки, могли бачити останнього із-за стоячого транспортного засобу та продовжив рухатися до місця ДТП ще 4 секунди.

Суд визнає належним та допустимим доказом висновок висновок експертів за результатами комплексної, комісійної судової авто технічної, транспортно-трасологічної експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи від 30.04.2020 року , яким встановлено, що дії водія автомобіля Ford Explorer ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки даний висновок є належним чином обґрунтований і підтверджує винуватість обвинуваченого.

Крім того, Суд враховує, що обвинувачений в судовому засіданні пояснив , що в ситуації, яка виникла він не застосовував екстреного гальмування. Дані твердження в сукупності з висновком експертів від 30.04.2020 року свідчать про недотримання водієм обов`язку щодо негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди на випадок виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити і так його дії не узгоджується з вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

Натомість, Суд не приймає до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_3 висновок експерта № 123 від 21.03.2019 року , яким встановлено, що в діях водія автомобіля Форд в умовах місця події, вбачається невідповідність вимогам 18.1 ПДР, оскільки вихідні дані на підставі, яких проведено дослідження , а саме перебування потерілого ОСОБА_12 на пішохідному переході в момент здійснення зіткнення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та базуються лише на припущеннях.
Також , суд не приймає , як доказ невинуватості обвинуваченого, відомості зазначені в протокол відтворення обстановки від 18.01.2019 року, які відображені зі слів обвинуваченого, оскільки останні не узгоджуються з висновком слідчого експерименту від 06.03.2019 року за участі свідка ОСОБА_9 , відомості викладені в якому, суд визнає достовірними і такими, що повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи. Крім того, суд звертає увагу, щодо протиріччя , які містяться в схемі до протоколу слідчого експерименту, а саме у визначенні місця виявлення обвинуваченим потерпілого. В схемі зазначено, що місце виявлення потерпілого розміщене на відстані 2,5 м. від лівого краю бордюра по ходу руху автомобіля Форд та 7,5 м від правого бордюру по ходу руху автомобіля Форд. Проїжджа частина вулиці Київська становить 10 метрів, а глибина заїзного карману 0,5 метра , а отже, зі схеми не можливо встановити, з якого місця ( 2,5 від лівого бардюра чи 7,5 від правого бордюра (різниці в 0,5 м) ) здійснювалося визначення відстані , яка склала 4,2 метри до місця зіткнення, яке вказав обвинувачений.
А оскільки, висновок експерта № 76 від 25.02.2019 року, зроблений на підставі даних протоколу слідчого експерименту за ОСОБА_3 , відомості в якому містять протиріччя і викликають сумнів у їх достовірності , то і висновки зроблені експертом на підставі даного висновку, суд не приймає до уваги.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушення водієм ОСОБА_3 вимог пункту 2.3 (б), та пункту 12.3 Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість , суд виключає з обвинувачення посилання на те , що потерілий ОСОБА_8 рухався в межах нерегульованого пішохідного переходу, а обвинувачений порушив п.18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), оскільки дані твердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, знаходить, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому ним злочині, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди і визнає дані обставини такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
При цьому суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких , особу винного, який до кримінальної відповідальності не притягувався , позитивну характеристику з місця проживання , має постійне місце проживання, на обліку «Прилуцького неврологічного диспансеру» та в психоневрологічному відділенні не знаходиться, а також позицію потерпілої, які просили не застосовувати до обвинуваченого міру покарання пов`язану з позбавленням волі.
За наявності вищезазначеного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, його критичне ставлення до вчиненого, беручи до уваги, що за час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, веде законослухняний спосіб життя, суд приходить до висновку щодо застосування до нього покарання в межах санкцій ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі та можливості виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний строк, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Також, виходячи з наведених вище мотивів та того, що санкція частини другої статті 286 КК України, передбачає застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, додатково беручи до уваги те, що неналежне використання обвинуваченим права керування транспортними засобами потягло смерть людини, і його дії не свідчать про розуміння ним характеру небезпеки наслідків використання такого права, того, що використання транспортного засобу обвинуваченим не пов`язано з отриманням засобів до існування, Суд знаходить підстави для застосування до останнього даного виду додаткового покарання.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої Суд звертає увагу, що позивач просила стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 500 000(п`ятсот тисяч ) гривень.

Натомість, до завершення розгляду справи від потерпілої надійшла заява про залишення цивільного позову без розгляду, а отже дана вимога підлягає задоволенню, а цивільний позов суд вважає за необхідне залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по справі в розмірі 14 055 грн. 84 коп. за проведення експертиз покладаються на обвинуваченого відповідно до статті 124 КПК України.

Питання про речові докази по справі, повинно бути вирішено за правилами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3(три) роки.
Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3(три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04.12.2018 по 26.12.2018 року(включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 14 055(чотирнадцять тисяч) 84 копійки в рахунок відшкодування втрат на залучення експертів.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: куртка,светр,гольф,футболку, двоє штанів, дві шкарпетки, спідню білизну, шапку, пару зимового взуття, які належали ОСОБА_12 та зберігаються в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

уламок від фари,потожирові сліди,які змиті на два відрізки марлі, відрізок марлі,сліди осипу скла, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від03.12.2018 року на автомобіль FORD Explorer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Литва), власником якого є ОСОБА_13 скасувати , автомобіль повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1