Справа № 348/1611/19
Провадження № 11-кп/4808/75/20
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участюсекретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2019 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» на 60 днів, а саме до 20 лютого 2020 року до 16 годин 00 хвилин.

Не погоджуючись з вказаноюухвалою суду,обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і застосувати до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт.Зокрема, вказує, що на даний час змінилися обставини, а саме потерпілим відшкодовано матеріальні та моральні збитки в повному обсязі і вони не мають до нього будь-яких претензій.Також просить врахувати те, що він має на утриманні малолітню дитину та дружину на 30 тижні вагітності, в якої є загроза передчасних пологів.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішенням Конституційного Суду України №4 р/2019 від 13.06.2019 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вищевказаним рішенням Конституційний суд України зобов`язав Верховну Раду України привести нормативне регулювання у відповідність до прийнятого рішення.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 2 ст. 392 КПК України неконституційним, свідчить про те, що ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному розгляду.

Незважаючи на те, що діючим національним кримінальним процесуальним законом не встановлено порядок оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення ефективної реалізації права на судовий захист та задля досягнення цілей правосуддя, обвинувачений ОСОБА_8 має право на оскарження ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2019 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на відсутність правових підстав для продовження строку тримання під вартою та вважає, що є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбаченістаттями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після передачі обвинувального акту до суду ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2019 року продовжено відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 21 листопада 2019 року. В подальшому, за клопотанням прокурора, судом продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого до 29 грудня 2019 року.

19 грудня 2019 року прокурором повторно заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , оскільки на даний час судовий розгляд кримінального провадження триває, обставини, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які б давали підстави змінити запобіжний захід на більш м`який, не встановлено.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» на 60 днів, а саме до 20 лютого 2020 року до 16 годин 00 хвилин.

Суд виходив з того, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тяжкість покарання за злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може ухилятися від суду та не виконувати процесуальні рішення (ризик переховування), іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів приймає до уваги, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлено, що воно є доцільним, а підстави для заміни цього запобіжного заходу більш м`яким відсутні, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинусередньої тяжкості та на даний час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватись від суду,оскільки останній перебував у розшуку під час досудового слідства;перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються матеріалами провадження.

Зокрема, під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого, не врахував обставин наявності у ньогосім`ї, малолітньої дитини, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали вказані обставини та особу обвинуваченого врахував та надав їм належну оцінку в сукупності з іншими обставинами, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого на те, що його дружина вагітна і у неї є загроза передчасних пологів, не є безумовними підставами для відмови в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Колегія суддів також приймає до уваги, що зі змісту пояснень сторін вбачається, що кримінальне провадження в суді першої інстанції знаходиться на завершальному етапі, що свідчить про те, що суд першої інстанції фактично готовий найближчим часом ухвалити остаточне судове рішення та вирішити питання про обґрунтованість обвинувачення та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження відповідно до якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки за умови , що суд першої інстанції прийшов до висновку, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на необхідність усунення перешкод , які не дозволяють розглянути кримінальне провадження найближчим часом, враховуючи те, що обвинувачений стверджує, що повністю визнає свою вину у пред`явленому обвинуваченні відповідно до якого обвинувачується у вчиненні двох епізодів крадіжки.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому суд дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 176-178, 183, 194, 331, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2019 рокупро продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5