Ухвала
29 січня 2020 року

м. Київ
справа № 335/10523/15-к

провадження № 51-6152 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року,

встановив:
У касаційній скарзі захисником порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався. Захисником у поданій касаційній скарзі не вказано підстави для скасування або зміни судових рішень, у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412 414 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування та належним чином обґрунтувати свої доводи.
Крім того, у скарзі захисник посилається на неповноту судового розгляду, не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 вказаного Кодексу не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, скаржник не зазначає, яких порушень припустився суд апеляційної інстанції при перегляді вироку.
Також, подаючи касаційну скаргу, захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 . При цьому, нею не зазначено підстави для закриття кримінального провадження, визначеної у ст. 284 КПК, та належного обґрунтування для її застосування Судом. Тобто вимоги захисника викладені не у відповідності до ст. 436 КПК, а касаційна скарга за своїм змістом є суперечливою.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя від 12 лютого 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2019 рокузалишити без руху, надавши їй десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання нею ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3