ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/93/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0003132 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 березня 2020 року включно. Визначено щодо підозрюваного розмір застави.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні.

Зазначає, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду не доведений, оскільки підозрюваний неодноразово самостійно з`являвся до слідчого та суду, надавав покази, приймав участь у слідчих діях.

Матеріали провадження не містять доказів підтвердження спроб підозрюваного іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_7 вину в інкримінованому злочині визнає повністю, готовий спряти встановленню істини у справі.

Слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу.

Суд не взяв до уваги невелику тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання винним в інкримінованому злочині, відсутність завданої кримінальним правопорушенням шкоди, дані про особу ОСОБА_7 , який працює за наймом, на даний час проходить стажування з метою офіційного працевлаштування, проживає на постійній основі в гуртожитку, відсутність даних про повідомлення про підозру в інших злочинах.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, не має постійного місця проживання на території м. Херсона, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації не проживає, не працевлаштований, не має законного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, перебуває на обліку з діагнозом: психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опію, синдром залежності, міцних соціальних зв`язків не має, перебував у розшуку, що вказує на наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 14 січня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (а.п.44-45).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 (а.п.8), протоколі огляду місця події (а.п.9), протоколі допиту представника потерпілого ОСОБА_10 (а.п.13), протоколах допиту потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.п.20, 23, 26, 29, 32), протоколах пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.п.21-22, 24-25, 27-28, 30-31, 33-34), іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який зареєстрований на території Одеської області, постійного місця проживання на території м. Херсона не має, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має, офіційно не працевлаштований, постійне джерело доходів відсутнє.

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що підозрюваний перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опію, синдром залежності (а.п.54), в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 показав, що намагався вчинити крадіжку алкоголю з метою вживання, що свідчить про негативну репутацію підозрюваного.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 не має будь-яких соціальних зв`язків, які стримували б його від ухилення від органів досудового розслідування та суду, новий злочин скоїв маючи незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, перебував у розшуку, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Посилання апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 працює за наймом, на даний час проходить стажування з метою офіційного працевлаштування, проживає на постійній основі в гуртожитку, відсутні дані про повідомлення про підозру в інших злочинах, не підтверджені документально. При цьому суд апеляційної інстанції приймає до уваги характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу, які не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього більш м`який вид запобіжного заходу.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4