Провадження № 1-кп/761/1327/2020
У Х В А Л А

21 лютого 2020 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , в приміщенні суду під час розгляду у судовому засіданні кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 грудня 2018 року за № 0013804),
У С Т А Н О В И В :

Беручи до уваги, що ухвалою суду від 3 січня 2020 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 2 березня 2020 року включно, суд, виходячи з принципу судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, вважає необхідним розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прокурор вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки, на його думку, підстав для зміни цього запобіжного заходу немає.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, кожний окремо, просили обмежитись менш суворим запобіжним заходом, ніж тримання під вартою.
Потерпілий та його законний представник, кожний окремо, вважали за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на менш суворий.
Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального порушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Разом з тим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також, згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
В той же час, прокурором в судовому засіданні належним чином не наведено будь-яких переконливих доводів щодо наявності реальних ризиків, які існують на поточний момент, з приводу можливості обвинуваченого ОСОБА_4 перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, або ухилитися від суду. Не обґрунтовано також прокурором і можливість ОСОБА_4 впливати на потерпілого та свідків обвинувачення, перебуваючи в умовах іншого запобіжного заході, аніж тримання під вартою, при цьому суд зважає і на те, що потерпіла сторона вважала за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на менш суворий.
За таких обставин, враховуючи, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності подальшого тримання особи під вартою, а повинна враховуватися з іншими обставинами, які зазначені в ст. ст. 177, 183 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, при цьому судом також враховується вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що йому інкримінується, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків тощо.
Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків:
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну місця проживання.
Обвинуваченому ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки і роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду.
Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 26 лютого 2020 року о 8 годині 15 хвилин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1