ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1745/20 Справа № 201/2056/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000024, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено на строк 60 днів до 20 червня 2020 року.
У задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 03 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що одним з потерпілих у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_13 , який народився у Сирії і є громадянином цієї держави. Водночас, під час підготовчого провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 проживає у м. Дніпрі, де проходить навчання в учбовому закладі на російській мові, і не володіє мовою, якою здійснюється провадження. Такі обставини потерпілий ОСОБА_13 особисто підтвердив у підготовчому судовому засіданні 04 березня 2020 року, зазначивши, що його рідною мовою є арабська, а також він розуміє російську мову, оскільки навчання, яке він проходить в учбовому закладі, здійснюється російською мовою. При цьому, потерпілий зазначив, що не володіє українською мовою і взагалі її не розуміє, попри це, під час досудового розслідування перекладач для здійснення перекладу на його рідну мову - арабську або мову, якою він володіє російську, слідчим не залучався, з матеріалами кримінального провадження, які складені на українській мові, він ознайомитися не міг.
Отже, ураховуючи наведене, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, не був залучений до участі перекладач для здійснення перекладу потерпілому ОСОБА_14 на його рідну мову арабську, або на мову, якою володіє останній російську, чим грубо порушені права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України, зокрема, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача та бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом рідною мовою, або мовою, якою він володіє, а також знайомитися з матеріалами досудового розслідування.
Про допущені органом досудового розслідування суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону та прав потерпілого ОСОБА_15 свідчить наданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування, у якому відсутнє таке процесуальне рішення, як залучення до участі у даному кримінальному провадженні перекладача.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Окрім цього, відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження. Також, відповідно до ч. 1 ст.68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача). При цьому кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучити перекладача.
Прокурор зазначає, що відповідно до положень ст. 56 КПК України, відсутні будь-які посилання про обов`язкове залучення органом досудового розслідування перекладача особі, яка не володіє державною мовою, а лише вказано про право для такої особи мати перекладача. Тобто, суд першої інстанції надумано посилається на можливі порушення прав та обов`язків потерпілого ОСОБА_15 , оскільки відповідно до пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, останній отримав вказану пам`ятку 04.01.2020 року, про що мається відповідний підпис потерпілого. Окрім цього, згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_15 від 04.01.2020 року, якого допитано на мові, якою він володіє - російською, останній відмовився від залучення перекладача, про що мається відповідний підпис потерпілого у вищевказаному протоколі.
Крім того, прокурор вказує, що суд першої інстанції акцентує свою увагу на можливе порушення ст. 290 КПК України, так як потерпілий ОСОБА_16 не ознайомився з матеріалами кримінального з причини не залучення останньому перекладача, однак, все ж та ст. 56 КПК України вказує про право потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, але ніяк не його обов`язок. У зв`язку з цим, потерпілий ОСОБА_17 відмовився від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про що вказав на повідомленні про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, та засвідчив своїм підписом. Посилання суду на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування такого процесуального рішення, як залучення перекладача не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору апріорі, оскільки потерпілим не було заявлено жодних клопотань щодо залучення йому перекладача на стадії досудового розслідування, а також відсутні будь-які посилання потерпілого щодо вказаного питання вже на стадії підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.
Також прокурор вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в зміні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, хоча стороною публічного обвинувачення у відповідності до ст. 200 КПК України вказано на обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Тим самим, суд при прийнятті рішення щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_7 не тільки не врахував обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а саме надання ОСОБА_7 викривальних свідчень як по вказаному кримінальному провадженню так і по іншим кримінальним провадженням, кваліфікованим за ст. 187 КК України, щодо осіб, як злочинців, а й за наявності ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, взагалі відмовив в зміні запобіжного заходу. Тобто суд першої інстанції, з невідомих мотивів, не забезпечив виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків, що є першочерговим питанням, яке вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції у своїй ухвалі взагалі не вказав, які недоліки необхідно усунути, що в свою чергу позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення, тобто фактично унеможливлює реальне виконання вказаної ухвали.
Потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_19 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілих, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, думки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та обов`язково містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;
9) дату та місце його складення та затвердження.
Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.
Вивченням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що обвинувальний акт відносно останніх, направлений до суду, відповідає вимогам п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України і підстави для його повернення, на думку колегії суддів, відсутні.
Твердження суду першої інстанції стосовно того, що органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження не був залучений до участі перекладач для здійснення перекладу потерпілому ОСОБА_13 на його рідну мову арабську, або на мову, якою володіє останній російську, чим порушені права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).
При цьому, кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучити перекладача.
Враховуючи зазначене, питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу рівності можливостей) та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст.6 Конвенції.
З матеріалів провадження, наданих суду, вбачається, що протягом всього досудового розслідування, а також в підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_20 жодного разу не заявляв клопотання про залучення йому перекладача.
Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про те, що потерпілий ОСОБА_13 не в достатній мірі володіє українською мовою, також не залучив перекладача до участі в судовому засіданні.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на можливе порушення органом досудового розслідування положень ст.290 КПК України, так як потерпілий ОСОБА_17 не ознайомився з матеріалами кримінального провадження з причини не залучення останньому перекладача, оскільки ст. 56 КПК України передбачено право потерпілого знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а не його обов`язок, про що обґрунтовано вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі.
Колегія суддів вважає, що необхідність залучення перекладача для потерпілого ОСОБА_13 не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки залучення перекладача та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження можуть бути здійснені без повернення обвинувального акту прокурору.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акту припустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів вважає повернення прокурору, всупереч вимогам ст. 314 КПК України, обвинувального акту, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000024 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: