Справа № 522/2356/20
Провадження №1-кп/522/4355/20
УХВАЛА
12 березня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеські області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000117 від 20.01.2020 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000117 від 20.01.2020 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України.
До Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеські області ОСОБА_3 з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000117 від 20.01.2020 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , на підґрунті особистої неприязні, з метою незаконного позбавлення волі раніше знайомого ОСОБА_7 , під приводом видалення з електронних носіїв останнього особистої інформації, підшукав осіб, які сприяли вчиненню вказаного злочину, якими виступили двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб та його знайомий ОСОБА_8
18.11.2019 року, приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_4 діючи спільно та за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, у супроводі ОСОБА_9 та її охоронця, прибули до квартири АДРЕСА_2 , в якій тимчасово мешкає ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_10 , та подзвонили у дзвінок вхідних дверей.
Почувши дзвінок, ОСОБА_10 , встановивши, що за дверима перебуває ОСОБА_9 , яка на праві власності володіє вказаним приміщенням, відчинила двері та в той час двоє невстановлених осіб та ОСОБА_4 , який у своїй руці утримував предмет зовні схожий на пістолет, увірвались до квартири, наказавши ОСОБА_10 вести себе тихо, при цьому ОСОБА_4 відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном, який в той момент перебував у руках ОСОБА_10 . Вслід за вказаними особами до квартири увійшов ОСОБА_8 . Дізнавшись, що ОСОБА_7 , перебував в той момент в душовій кімнаті, ОСОБА_4 , разом із невстановленими досудовим розслідуванням двома особами, увірвались до душової кімнати та відразу почали наносити ОСОБА_7 удари в область голови металевим предметом, зовні схожим на дубинку та розпиляти в обличчя газ з балончику.
В подальшому, встановивши що ОСОБА_7 не чинить опір, ОСОБА_4 пройшов до спальної кімнати вказаної квартири де заволодів мобільним телефоном, який належить ОСОБА_7 .
У вказаний момент, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 наказав невстановленим досудовим розслідуванням особам утримувати ОСОБА_7 на підлозі, а сам дістав раніше заготовлену клейку стрічку та зв`язав останньому ноги та руки за спиною, в зв`язку з чим ОСОБА_7 не зміг чинити опір останнім та був вимушений підкорюватись їх вимогам.
В подальшому, вказані вище мобільні телефони ОСОБА_4 поклав до кишені свого одягу, тим самим фактично заволодівши ними та в подальшому розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 68000,00 гривень.
Продовжуючи свої противоправні дії, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 наказали ОСОБА_7 вдягнутись та за допомогою головного убору, прикрити наявні тілесні ушкодження останнього. Далі, наказали ОСОБА_7 сісти до салону автомобіля «Fiat Doblo», сірого кольору, який перебував поряд з будинком. ОСОБА_4 , сівши за кермо вказаного авто, рушив по вулицях міста. У вказаний момент у салоні автомобіля також перебували невстановлена особа, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , якого утримували проти його волі, тобто він не мав змоги вільно залишити вказаний автотранспортний засіб.
В подальшому, ОСОБА_7 , відвезли на вулицю Розумовського, 29, де висадили з авто «Fiat Doblo», та зникли у невідомому напрямку.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Київ, громадянин України, непрацевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, підозрюється у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України.
05.02.2020 року ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України.
11.03.2020 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 20.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України; надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, 11.03.2020 року слідчим слідчого відділу Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 складено повідомлення про заміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5
11.03.2020 року о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_4 затримано відповідно до ухвали слідчого судді.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Проведення судового засідання у режимі відеоконференції виявилось неможливим з технічних причин, що підтверджується відповідним актом від 12.03.2020 року. Зазначене унеможливило захист підозрюваного адвокатом ОСОБА_11 у судовому засіданні, на якому вирішувалось питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 .
Захист ОСОБА_4 у судовому засіданні 12.03.2020 року здійснювався адвокатом ОСОБА_6 згідно з ст. 53 КПК України. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 54 КПК України слідчим суддею не було прийнято відмову підозрюваного від захисника.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 проти застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту заперечував, посилаючись на те, що ризики, наведені в клопотанні слідчого, прокурором не доведені, ОСОБА_4 не визнає свою провину, має постійне місце проживання, намірів переховуватися від органу слідства чи суду, впливати на свідків не має.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. При цьому, ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені у клопотанні слідчого, як і не заперечував, що застосовував до ОСОБА_7 насильство, проте вважав, що він не винний у скоєнні злочину, на його думку це було просто з`ясування стосунків між ним як роботодавцем та колишнім найманим працівником (потрепілим ОСОБА_7 ).

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні вказаних злочинів.
Як встановлено в судовому засіданні, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом впізнання за фотознімками, протоколом огляду відеозаписів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Отже, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , хоч і є раніше несудимим, проте підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що, згідно з ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити нові злочини, оскільки раніше судимий.
Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжких злочинів;
- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних злочинів.
За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочинів, вчинених із застосуванням насильства, а тому, зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне розмір застави не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 371-372, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеські області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000117 від 20.01.2020 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України, задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.05.2020 року включно.
Розмір застави не визначати.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 11.03.2020 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали проголошено 16.03.2020 року о 10 год. 40 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1