490/3986/20 07.07.2020
н/п 1-кс/490/2668/2020
Справа № 490/3986/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000191 внесеного 02.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань підозрюваному

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нова Одеса, Миколаївської області, громадянину України, маючому повну середню освіту, працюючому водієм в ТОВ "Укртрансюг", маючому двох неповнолітніх дітей, раніше не судимому, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5

підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6

в с т а н о в и в:
03 липня 2020 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України у кримінальному провадженні №0000191, відомості про яке 02.07.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 02.07.2020, близько 07 год. 50 хв., в ранковий час доби, за відсутності опадів, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій чистій проїжджій частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в напрямку від м. Миколаїв до м. Вознесенськ Миколаївської області, в межах м. Нова Одеса Миколаївської області.

В цей час, при наближенні до 189 км. вищевказаної дороги, в районі будинку №160, розташованого по вулиці Центральній в м. Нова Одеса Миколаївської області, назустріч ОСОБА_3 , в межах своєї смуги, рухався автомобіль марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Автодорога Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» в місці пригоди призначена для руху в двох напрямках, має по одній смузі в кожному напрямку руху, зустрічні потоки розділені дорожньою розміткою 1.3 Розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України).

При зближенні з автомобілем «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 та вимог дорожньої розмітки 1.3 Розділу 34 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не обравши безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед початком руху, перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в районі 189 км. автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», на території м. Нова Одеса Миколаївської області, в районі будинку №160, розташованого по вулиці Центральній, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, перетнувши лінію дорожньої розмітки 1.3 Розділу 34 ПДР України, яку перетинати категорично заборонено, де допустив зіткнення із автомобілем марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався йому назустріч в межах своєї смуги руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до Новоодеської ЦРЛ, де цього ж дня помер.

За вказаних дій, ОСОБА_3 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

02.07.2020 року ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 02.07.2020, де зафіксовано факт виявлення трупа ОСОБА_8 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.07.2020 та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та відповідна слідова інформація, рапортом про реєстрацію усної заяви ОСОБА_9 про дорожньо-транспорту пригоду; поясненнями ОСОБА_10 від 02.07.2020; постановою про визнання речовим доказом «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; постановою про визнання речовим доказом«Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_11 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено той ризик, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, разом із цим не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має двох неповнолітніх дітей, працює водієм у в ТОВ "Укртрансюг", має позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявних ризиків, проте встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 31 серпня 2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_2 , та звільнити.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1