У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 11.02.2013 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого юридичної особи «АТ Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2019р.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5
представник потерпілого: ОСОБА_7
обвинувачені: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисники: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор та захисник просять ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2019р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст.190,ч.2 ст.364,ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_9 за ч.4 ст.190,ч.1 ст.209,ч.2 ст.364,ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору Миколаївської області.

___________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/189/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_12
категорія: в порядку КПК України доповідач у апел. інст.: ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Прокурор зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 вчиненні кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, а ОСОБА_9 ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.209 КК України.
На думку апелянта фактичні обставини вказаних кримінальних правопорушень викладені у обвинувальному акті, чітко сформульовано обвинувачення останнім, вказано правову кваліфікацію.
Стверджує, що вказівка суду на необхідність висунення вищевказаним особам додаткового обвинувачення за ст.222 КК України є порушенням презумпції невинуватості, права останніх на захист.

Окрім того, звертає увагу на те, що така позиція суду є прямим порушенням вимог ст.337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта і лише прокурор, під час судового розгляду може змінити обвинувачення або відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Наголошує, що дії ОСОБА_13 , про якого йдеться в обвинувальному акті, як особу, яка також вчинила злочин, кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст.222, ч.1 ст.366 КК України, 20.12.2017 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. У подальшому останній, скориставшись правом, передбаченим ст..265 КПК України, 23.12.2017 року звернувся до прокурора з клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку та на підставі ст..ст.44,49 КК України. При цьому зазначає, що матеріали щодо останнього були видлені в окреме провадження та скеровано до суду клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, яке задоволено судом 27.02.2018р.

Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено різний зміст умислу, мотив, мету всіх учасників, надано оцінку конкретним діям кожного.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію правопорушень обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, а також зазначено по кожному з правопорушень формулювання обвинувачення.
Посилаючись на норми КПК України щодо кваліфікації дій на стадії досудового слідства вказує, що таким правом наділений слідчий, а не суддя.

Узагальнена позиція інших учасників провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурора та захисника, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції, вказав, що обвинувальний акт складений з порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Зазначено, що обвинувальний акт не містить однієї з його обов`язкових складових частин фактичних обставин кримінального правопорушення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинувачених та їх захисників на апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, зазначив, що обвинувальний акт не відповідає положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Між тим, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Що стосується обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні данні в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що він містить у собі всі відомості, передбачені ст.291 КПК, в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Посилання суду на те, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, не відповідає дійсності.
Крім того, на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями надавати оцінку викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам, та ставити питання про іншу кваліфікацію дій обвинуваченого, ніж та яка зазначена в обвинувальному акті.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що посилання суду першої інстанції на порушення права обвинувачених на захист, є помилковими, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачені не заявляли суду, що їм не зрозуміле формулювання обвинувачення, яке їм інкримінується відповідно до обвинувального акта.
Відтак, рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого юридичної особи «АТ Банк Кредит Дніпро» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2019р., якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст.190,ч.2 ст.364,ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_9 за ч.4 ст.190,ч.1 ст.209,ч.2 ст.364,ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору Миколаївської області - скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: