Справа № 454/1785/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/884/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Жвирка, Сокальського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

та його представника адвоката ОСОБА_11 ,

за апеляційними скаргами прокурора Сокальського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сокальського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він 27 березня 2014 року, близько 17:30 год., на АДРЕСА_1 на території майданчику, позаду адміністративної будівлі ТзОВ ДП «Промцентр», під час словесного конфлікту, умисно наніс ОСОБА_10 три удари кулаком в обличчя, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження у виді перелому кісток носа та крововиливів, що спричинили короткочасний розлад здоров`я останнього.
В апеляційній скарзі прокурор Сокальського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_12 просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор покликається на те, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Наголошує, що судом при винесенні виправдувального вироку в порушення зазначених вимог не наведено належного обґрунтування мотивів та підстав прийняття такого рішення, не надано повної та об`єктивної оцінки висунутому ОСОБА_6 обвинуваченню, а висновки суду першої інстанції згідно вимог ст. 411 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Зазначає, що під час судового засідання судом безпідставно було відхилено клопотання прокурора про допити осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Стверджує, що судом при винесенні виправдувального вироку в порушення вимог закону не наведено належного обґрунтування, мотивів та підстав прийняття такого рішення, не надано повної та об`єктивної оцінки висунутому ОСОБА_6 обвинуваченню.
Вказує на порушення вимог ст. ст. 2, 22, 370 КПК України. Стверджує, що суд першої інстанції надав перевагу доказам сторони захисту та без наведення відповідних мотивів відкинув докази сторони обвинувачення. На думку прокурора, суд безпідставно визнав недопустимими певні докази, залишив поза увагою показання потерпілого та свідків, котрі були очевидцями події та підтвердили факт заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Вказує, що огляд місця події від 27 березня 2014 року проводився в порядку, встановленому ст. 233 КПК України, а відтак вважає помилковим те, що отримані в результаті проведення огляду місця події змиви й висновок експерта-імунолога за наслідками їх дослідження не взято до уваги.
Крім того, вказує на відсутність підстав, за яких судом визнано недопустимим доказом висновок експерта № 044/2014 від 16 квітня 2014 року.
Окрім цього зазначає, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, в письмових матеріалах справи відсутні будь-які відомості про проведення судового засідання 4 липня 2014 року, а також у наданому для ознайомлення технічному носії інформації відсутній звукозапис проголошення відповідної ухвали про призначення підготовчого судового засідання та звукозапис судового засідання за цей день. Згідно матеріалів справи підготовче судове засідання проведено 3 вересня 2014 року, однак, рішення про перенесення засідання з 4 липня 2014 року на 3 вересня 2014 року в матеріалах провадження відсутнє.
Також наголошує, що 2 жовтня 2014 року фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, а журнал судового засідання не вівся, про що свідчить відповідний акт складений секретарем судового засідання.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Покликається на порушення вимог п.1 ч.3 ст. 374, ст. 370 КПК Україн. Вважає безпідставним визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 27 березня 2014 року та висновку експерта № 044/2014 від 16 квітня 2014 року. Стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Вказує на порушення вимог ч.5 ст. 364, ст. ст. 366, 367 КПК України щодо таємниці нарадчої кімнати, зазначаючи, що після видалення до нарадчої кімнати для ухвалення вироку суд відновив з`ясування обставин кримінального провадження.
Не погоджуючись з вищезгаданими апеляційними скаргами та вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, обвинувачений ОСОБА_6 подав на такі заперечення, які підтримав і його захисник адвокат ОСОБА_9 , в яких зазначає про те, що судом першої інстанції ухвалено законний, обґрунтований та вмотивований вирок у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, а тому просить апеляційні скарги прокурора та потерпілого залишити без задоволення, а вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року - без змін.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора, потерпілого та його представника на підтримання доводів апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінальному провадженню.

Згідно ч.1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого знайшли підтвердження.
У разі визнання особи виправданою в мотивувальні частині вироку, згідно п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначених мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Суд першої інстанції встановив, що в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, здобутих у передбачений Кримінальним процесуальним законом спосіб, на підтвердження показань потерпілого з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_6 , з яким у нього були неприязні відносини з приводу автозапчастин.
Зокрема, суд першої інстанції визнає недопустимим, як доказ протокол огляду місця від 27 березня 2014 з тих підстав, що згідно ч.3 ст. 233 КПК України прокурор, слідчий має право увійти до володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді у виняткових випадках. У такому випадку прокурор, слідчий зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. У випадку відмови у задоволенні клопотання слідчим суддею встановлені докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню. Проте слідчий з клопотанням про надання дозволу на проникнення до вищевказаного майданчика не звертався та відповідна ухвала постановлена не була.

Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу на положення ч.1 ст. 233 КПК України, згідно яких ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

За змістом ст. 237 КПК України огляд місцевості є окремою слідчою дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Як убачається з даних протоколу огляду місця події, зазначена слідча дія проводилась 27 березня 2014 року з 18-ої години до 19-ої години 10 хвилин в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за участю ОСОБА_10 та власника ОСОБА_17 , в її ході оглядалась територія із західної сторони адміністративної будівлі ТзОВ ДП «Промцентр», було зафіксовано обстановку, проводились змиви на марлевий тампон з виявлених плям з речовиною бурого кольору. Цей протокол підписано слідчим, який проводив огляд, та його учасниками, від яких зауважень та заяв не надходило. А надання добровільної згоди на проведення огляду вказаної території підтверджено заявою власника ОСОБА_17 від 27 березня 2014 року (арк. 139, т. 2).

Крім того, про достовірність інформації, зафіксованої в протоколі огляду місця події від 27 березня 2014 року, зазначили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , залучені як поняті, які показали, що на місці події було виявлено плями крові поблизу автомобіля потерпілого, а останнього бачили під час огляду зі синцями та у крові.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що огляд проводився не в приміщенні, а на площадці, яка є відкритою та доступною для населення, оскільки в її межах надаються публічні послуги з обслуговування транспортних засобів, а відтак проведення цієї слідчої дії не призвело до порушення чи тимчасового обмеження прав жодної особи. Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Разом з тим, суд першої інстанції, визнавши протокол огляду місця події недопустимим доказом, не взяв до уваги отримані в результаті проведення огляду змиви і висновок експерта, мотивуючи це тим, що такі докази є похідними від протоколу огляду місця події. Проте, ураховуючи зміст ст. 84 КПК України, показання осіб, речові докази та висновки експерта є самостійними процесуальними джерелами доказів, які встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження. Тим самим судом надано перевагу одним доказам та залишено поза увагою інші фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, без відповідної мотивації. Крім того, суд першої інстанції, відхиляючи показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , виходив з того, що понятим під час проведення огляду місця події в супереч вимог ч.7 ст. 223 КПК України був залучений ОСОБА_15 , який доводиться родичем потерпілого. Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції до такого висновку дійшов передчасно. Згідно ст. 220 КПК України проведення огляду місця події відноситься до слідчих розшукових дій, проведення якої регулюється виключно нормами Кримінального процесуального кодексу України. Пункт 1 частини 1 ст. 3 КПК України визначає поняття близькі родичі та члени сім`ї, тому, з урахуванням змісту даної норми, ОСОБА_15 , який є братом тестя потерпілого, родичем потерпілого ОСОБА_10 в розумінні положень КПК України не являється. Крім того, судом не встановлено особистої заінтересованості ОСОБА_15 в результатах кримінального провадження. Тому висновки суду про те, що проводився фактично огляд іншого володіння, який мав би здійснюватися з дозволу слідчого судді на проникнення до зазначеного майданчика (території), а понятим до проведення огляду місця події всупереч вимогам ч. 7 ст. 223 КПК був залучений родич потерпілого, є передчасними.

Також, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції за основу при його ухваленні взяв показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Між тим, поза увагою суду залишилися показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які підтвердили наявність плям крові на місці події. Крім того, судом першої інстанції взято до уваги відеозапис з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_10 , який не доводить заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 і з такого вбачається, що біля огорожі майданчика (сітки) ліворуч від в`їзду відсутні будь-які автомобілі, тому поставив під сумнів присутність там під час конфлікту обвинуваченого з потерпілим свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Проте судом першої інстанції повністю проігноровано показання потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що даний відеозапис був знятий ним до нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 .

Крім того, зі змісту показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 убачається, що дані свідки давали послідовні показання про заподіяння 27 березня 2014 року потерпілому тілесних ушкоджень та підтвердили їх в ході слідчого експерименту.

Разом з тим, всупереч вимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів відкинув докази сторони обвинувачення, надавши перевагу показанням свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , котрі перебувають у дружніх стосунках з ОСОБА_6 , а самого конфлікту між останнім та потерпілим не бачили, оскільки знаходилися переважно у приміщенні боксу для автомобілів і чули між ними розмову на підвищених тонах. Наведені вище обставини свідчать про те, що вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано, є необгрунтованим та невмотивованим, що суперечить вимогам ст. 370 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів, суддя в порушення вимог кримінального процесуального закону допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На вказані недоліки судового рішення слушно покликається прокурор та потерпілий у своїх апеляційних доводах, як на підставу для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 409 КПК України.

Статтею 409 КПК України передбачено підстави для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що наведені порушення кримінального процесуального закону відповідно до ст. 409 КПК України тягнуть за собою скасування судового рішення з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.
Під час нового судового розгляду необхідно з дотриманням кримінального процесуального закону дослідити всі обставини справи, дати належну оцінку всім доказам, постановити законне та обгрунтоване рішення, яке б відповідало фактичним обставинам по справі.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 409, ст. 412, ст. 415, ст. 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Сокальського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_12 задоволити, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задоволити частково.
Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4