Справа № 397/429/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2020. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка заяву прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у провадженні за поданням начальника ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання як особу, яка досягла пенсійного віку,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у провадженні за поданням начальника ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» відносно засудженого ОСОБА_4 , в якій просив скасувати ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , який був засуджений як ОСОБА_4 , від відбування покарання, як особу, яка досягла пенсійного віку.
В обгрунтування заяви зазначив, що ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців 22 дні.
Після цього, засудженого ОСОБА_4 направлено для подальшого відбування покарання до ДУ «Олександрівський ВЦ (№ 104)».
По прибуттю вказаного засудженого до Олександрівського ВЦ адміністрацією установи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, а тому відразу направлено до Олександрівського районного суду Кіровоградської області подання про звільнення ОСОБА_4 у порядку ч. 9 ст. 59 КВК України.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 задоволено подання адміністрації Олександрівського ВЦ та вказаного засудженого звільнено з місць обмеження волі.
У подальшому прокуратурою Кіровоградської області встановлено, що ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 незаконна та є такою, що підлягає скасуванню, оскільки мало місце неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність на що було подано апеляційну скаргу про поновлення строків апеляційного оскарження та про скасування вищевказаної ухвали суду.
Ухвалою колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області поновлено строк на апеляційне оскарження та скасовано ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 якою засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців 22 дні.
Таким чином, оскільки ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 відносно ОСОБА_4 , яка стала підставою для подальшого його звільнення скасована в апеляційному порядку, ухвала Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та скасуванню.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 від 16.10.2018 заява прокурора про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами призначена до розгляду (а.с. 49).
Наказом голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2018 № 55-к увільнено ОСОБА_6 від виконання обов`язків судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області у зв`язку із укладенням ним контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 2 роки з 02.11.2018 по 01.11.2020 (а.с. 53).
Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2018 № 48 проведено повторний автоматичний розподіл справи та визначено головуючого суддю ОСОБА_1 (а.с. 54-55).
Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від 02.11.2018 вказана заява прийнята до свого провадження (а.с. 56-57).

У судовому засіданні прокурор підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Засуджений у судове засідання не з`явився, хоча судом неодноразово вживалися заходи щодо його належного повідомлення про час, дату і місце судового засідання.

Зокрема, дана заява надійшла до суду 10.10.2018.

Розгляд заяви неодноразово відкладався у зв`язку неявкою засудженого (06.11.2018, 04.12.2018, 11.01.2019, 26.03.2019, 06.05.2019, 31.05.2019, 05.07.2019, 28.08.2019, 03.10.2019, 12.11.2019, 19.12.2019, 28.01.2020, 05.03.2020), за клопотанням прокурора (14.04.2020) (а.с. 58, 68, 73-74, 92, 95, 98, 109, 116, 123, 133, 139, 146, 156, 163).
Судові повістки на 11.01.2019, 22.02.2019, 26.03.2019, 31.05.2019, 05.07.2019, 28.08.2019, 03.10.2019, 12.11.2019, 19.12.2019, 28.01.2020, 05.03.2020, 14.04.2020 поверталися на адресу суду з відміткою про повернення «за закінченням терміну зберігання», «адресат не знайден» (а.с. 71-72, 81-84, 93-94, 103-108, 114-115, 119-122, 129-132, 137-138, 150-151, 154-155, 160-161).

Окрім того, за повідомленням Державної установи «Олександрівський виправний центр (№ 104)» від 15.11.2018 № 12/1995 та від 09.01.2020 № 12/55 вручити повістку ОСОБА_4 , який відбував кримінальне покарання у виправному центрі не має можливості, так як він 26.04.2018 звільнений за ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018, що набрала законної сили 26.04.2018, як особа, яка досягла пенсійного віку; при звільненні вказав адресу вибуття: АДРЕСА_1 (а.с. 61, 144).

Крім того, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2019 відносно ОСОБА_4 застосовано привід в судове засідання (а.с. 75-76).

Листом від 08.02.2019 за вих. № 42/2255 Білгород-Дністровський відділ поліції ГУНП в Одеській області повідомили про те, що виконати привід ОСОБА_4 , місце мешкання АДРЕСА_1 , не вдалося так як по вул. Перемоги в м. Б.-Дністровському відсутній будинок за № 3 (а.с. 89-90).

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Враховуючи, що судом вжиті усі заходи щодо повідомлення засудженого про час, дату та місце розгляду заяви, а також враховуючи строки її розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд заяви прокурора без участі засудженого, проти чого не заперечив прокурор.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
13.03.2017 Верховний суд України розглядаючи справу № 3-1629гс16 дослідив питання щодо умов перегляду рішень судів розглянутих за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи .

Таким чином, і з огляду на вищевикладене не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 3-108гс14 та зазначено, що до нововиявлених обставин можуть бути віднесені факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Слід зазначити, що скасування первісного судового рішення, яке стало підставою для обгрунтування пізнішого, спонукає до необхідності переглянути й рішення, яке було ухвалене пізніше і використало висновки попереднього. Єдине, що обмежує можливість існування такої підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами: за кримінальною процесуальною теорією суті нововиявлених обставин, скасування первісного судового рішення повинно бути до ухвалення пізнішого судового рішення, але суд скориставшись висновками іншого суду, не знав і не міг знати про його скасування. Інакше цю підставу перегляду не можна віднести до нововиявлених обставин.

У п. 42 справи «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) ЄСПЛ вказав, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), № 28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Аналогічна думка Європейського суду з прав людини щодо нового розгляду справи у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження викладена у рішенні від 06.12.2005 у справі по справі «Попов проти Молдови» № 2.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Більше того, як зазначив Європейський суд з прав людини - повага до принципу верховенства права та поняття справедливого судового розгляду вимагає, щоб усі підстави застосування зворотної сили закону аналізувалися з особливою пильністю (рішення ЄСПЛ у справі Zielinski and Pradal & Gonzalez and Others v. France).

Більш того, як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 2728, та рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду справи, в якій винесено остаточне рішення (рішення у справі Кучеренко проти України № 41974; Європейський суд з прав людини (рішення якого є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень за застосування практики Європейського Суду з прав людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантовано ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположень свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення і повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не зміни рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

За змістом статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте в межах кримінальної процедури відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Згідно п. 93 Рішення Другої секції Європейського суду з прав людини по справі Салов проти України (Заява № 65518/01) від 06.09.2005, право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 § 1 Конвенції, передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення у справі Brumrescu, § 61) . Відповідно до цього принципу жодна з сторін не може клопотати про перегляд остаточного і обов`язкового рішення переважно для того, щоб заслухати справу знову та домогтися нового рішення у справі. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду рішень мають застосовуватися з метою виправлення судових помилок, а не для нового розгляду справи по суті. Перегляд не має розумітися як удавана апеляція, і сама лише можливість існування двох поглядів на питання не є підставою для дослідження перегляду справи. Відступ від цього принципу дозволяється, коли це зумовлено обставинами суттєвого та непереборного характеру (Рябих проти Росії , заява № 52854/99, § 52, ECHR 2003-IX).

Як вбачається з матеріалів подання, вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2013 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 301 КК України, та, на підставі ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та з конфіскацією порнографічної кіно- та відеопродукції, засобів її виготовлення і демонстрування (а.п. 5-8).

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2013 відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 30.01.2014 (а.п. 9).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018, ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м?яким обмеженням волі на строк 3 роки 6 місяців 22 дні (а.п. 11).

Ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 відносно ОСОБА_4 набрала законної сили 16.02.2018 (а.п. 12).

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 звільнено засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білгород-Дністровський Одеської області, який був засуджений як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білгород-Дністровський Одеської області як особу, яка досягла пенсійного віку. Під час розгляду в Олександрівському районному суді Кіровоградської області подання ДУ «Олександрівського ВЦ № (104)» про звільнення від відбування покарання як особи, яка досягла пенсійного віку засудженого ОСОБА_4 встановлено, що останній на той час, внаслідок зміни прізвища при укладенні шлюбу, має прізвище, ім`я та по-батькові ОСОБА_5 (а.п. 30-31).

Ухвала Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 набрала законної сили 26.04.2018 (а.п. 35).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 13.09.2018 скасовано ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 та відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (а.п. 45-47).

У мотивувальній частині вказаної ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 13.09.2018 зазначено, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. Згідно із ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи. Перевіркою матеріалів клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є особою, яка досягла пенсійного віку. Обмеження волі належить до числа загальних (універсальних) покарань, яке може бути призначене будь-якій особі. Однак, оскільки відбування цього покарання пов`язане з обов`язковим залученням засудженого до праці, ч. 3 ст. 61 КК України обмежено можливість його застосування, окрема вказана норма закону містить пряму заборону застосування покарання у виді обмеження волі до осіб які досягли пенсійного віку. За таких обставин, оскільки засуджений ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, відбування покарання у виді обмеження волі відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України не застосовується до осіб які досягли пенсійного віку, суд першої інстанції незаконно замінив засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, задоволенню не підлягає.

Вимоги заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, прокурор обґрунтував тим, що оскільки ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 відносно ОСОБА_4 , яка стала підставою для подальшого його звільнення скасована в апеляційному порядку, ухвала Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та скасуванню.

Проте, ухвала Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 набрала законної сили і у апеляційному порядку не оскаржувалася, а підстав для її скасування як незаконної, суд не вбачає, оскільки на той час у суду існували усі підстави для розгляду і задоволення подання ДУ «Олександрівський ВЦ (№ 104)».

Зміст доводів прокурора зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по іншому оцінити існуючі у справі докази, що є неможливим у порядку перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України.

Принцип диспозитивності у кримінальному процесі дозволяє особі самостійно обирати засоби, форми захисту і реалізації своїх суб`єктивних прав та законних інтересів не може їх вважати нововиявленими обставинами. У даному випадку прокурор не скористався своїм правом на оскарження ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018, тобто погодився з нею.

За змістом положень цієї глави КПК України, суд не має права повторно переоцінювати наявні у справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження.

У рішенні від 23.07.2009 у справі «Сутяжник проти РФ» ЄСПЛ дійшов висновку, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване тільки з метою виправлення істотної помилки.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Лазаренко та інші проти України» постановив, що національними судами було порушено п. 1 ст. 6 конвенції, де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Крім того, у цьому рішенні, ЄСПЛ виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.

Також порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Жук проти України" від 21.10.2010, зокрема в п.п. 25, 26 якого зазначено, що принцип процесуальної рівності сторін, як один з елементів реалізації права на справедливий суд, вимагає, щоб кожній стороні надавалась можливість представляти свою позицію в суді за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Слід зауважити, що КПК України встановлює межі судового розгляду, тобто вказує, що може бути предметом судового дослідження і судового рішення за переданим до суду справам і які питання, розглядаючи справу, суд дозволити не має право. Так, не допускається погіршувати правове положення засудженого.

Відтак, скасування ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 призведе до погіршення становища засудженого, що є неприпустимим у зв`язку з допущенням помилки органом державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заяву прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у провадженні за поданням начальника ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання як особу, яка досягла пенсійного віку залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376, 395, 467 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у провадженні за поданням начальника ДУ «Олександрівський виправний центр (№ 104)» відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання як особу, яка досягла пенсійного віку залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд Кіровоградської області, а особою, без виклику якої постановлено ухвалу, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Судове рішення станом на _______________20___ набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/429/18.

Помічник судді ______________________

Копію засвідчено _______________20___.