ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/974/20 Справа № 211/5475/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001813 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, якій продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 березня 2020 року включно без визначення застави,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить скасувати ухвалусуду як незаконну і необгрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором в судовому засіданні було подано усне клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке судом було задоволено, при цьому ані обвинуваченій, ані її захиснику таке клопотання надано не було.

Вказує на те, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, прокурором не доведений.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 понад 2 роки 3 місяці перебуває під вартою, а тому застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебуває поза межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження, у зв`язку з чим є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що відсутність письмового клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключає можливість вирішення цього питання шляхом постановлення ухвали від 22.01.2020 року, оскільки таке клопотання подано з порушенням кримінального процесуального закону, а тому суд розглянув клопотання прокурора з порушенням вимог, передбачених ч.3 ст.315, ч.3 ст.199 КПК України.
Твердження суду щодо наявності ризику переховування від суду спростовується тим, що ОСОБА_8 має: - зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; - міцні соціальні зв`язки, а саме батька та мати.
Також посилання суду на те, що обвинувачена не працювала є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 вже понад 2 роки перебуває в Криворізькій установі виконання покарань № 3, а тому позбавлена можливості працювати.
Зазначає, що з 07.10.2017 року обвинувачена кожного разу прибувала за викликом до слідчого, суду, давала показання, сприяла розкриттю злочину.
Таким чином, ризик переховування від суду є недоведеним, крім того до клопотання не додано жодного нового доказу для тримання обвинуваченої під вартою.
Окрім того, вказує на те, що ОСОБА_8 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обгрунтована та не підтверджена належними доказами, клопотання про продовження строку тримання під вартою подане з істотним порушенням норм КПК України, а тому тримання ОСОБА_8 під вартою є незаконним, також жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, не доведений.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 березня 2020 року включно без визначення застави.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного із застосуванням насильства до потерпілого, яке призвело до його смерті, вона не має зареєстрованого місця проживання в м. Кривому Розі, не працювала, тому наявні ризики не з`явлення до суду, дітей не має, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки, може переховуватися від суду, судовий розгляд по справі не закінчений, також по справі заявлене клопотання про проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, тому продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд дійшов висновку щодо необхідності продовження обвинуваченій строку тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченої та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областіперебуває обвинувальний акт № 0001813щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді до обвинуваченої ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 22.01.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена ОСОБА_8 може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, окрім того, обвинувачена не має зареєстрованого місця проживання в м. Кривому Розі, не працевлаштована, дітей не має, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки. Крім того потерпілий ОСОБА_9 , який є батьком загиблого ОСОБА_10 , в судовому засіданні суду першої інстанції 22.01.2020 року підтримав клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик встановлений в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлений ризик об`єктивно існує і для його запобігання ОСОБА_8 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи захисника про те, що суд розглянув клопотання прокура про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з порушенням вимог КПК України, оскільки таке клопотання було заявлено в усній формі, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції продовжуючи ОСОБА_8 строк тримання під вартою керувався саме ч.3 ст.331 КПК України, відповідно до якої, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на застосування положень ст.315 КПК України не приймається до уваги, оскільки питання продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду врегульовано статтею 331 КПК України.
Твердження сторони захисту про те, що підозра є необгрунтованою, а вина обвинуваченої не підтверджена доказами, колегія суддів вважає безпідставними на цій стадії судового розгляду кримінального провадження, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Посилання захисника на те, що обвинувачена раніше не судима, має зареєстроване місце проживання в м. Апостолове, міцні соціальні зв`язки, а саме батька та мати, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки відповідно до довідки (а.п. 12) ОСОБА_8 проживала у м. Апостолове до 2016 року.
Також твердження захисника про те, що посилання суду на те, що обвинувачена не працювала є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 вже понад 2 роки перебуває під вартою, а тому позбавлена можливості працювати, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки на час складення та затвердження обвинувального акта було встановлено, що ОСОБА_8 не працювала (а.п. 1). Матеріалами провадження, наданими до суду апеляційної інстанції, зазначені обставини не спростовані.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачена ОСОБА_8 перебуває під вартою понад 2 роки 3 місяці не є підставою для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризику переховування від суду, при цьому докази сторони обвинувачення досліджені, а тримання під вартою обвинуваченій продовжено у зв`язку із незакінченням судового розгляду через заявлення клопотання сторони захисту про проведення експертизи, висновок якої на час апеляційного перегляду не отриманий.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 кожного разу прибувала за викликом до слідчого, суду, давала показання, сприяла розкриттю злочину, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки судом враховані всі обставини в їх сукупності.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4