Провадження № 1-кс/0203/47/2020
УХВАЛА
21 січня 2020 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002193, -

ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2019 року про розгляд клопотання; зобов`язати посадових осіб Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області залучити громадянина ОСОБА_3 у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0002193 від 05 жовтня 2019 року, кваліфікованого за ст. 233 КК України, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувані 05 жовтня 2019 року внесено відомості за №0002193 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 233 КК України за заявою ОСОБА_3 за фактом незаконного, на підставі підробленої документації із землеустрою переходу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:392:0006, яку після чого останній продав, завдавши заявнику ОСОБА_3 майнової шкоди у вигляді витрат на розробку землевпорядної документації в сумі 4242,00 грн. та упущеної вигоди отримати цю земельну ділянку у власність, оскільки він мав на неї право як учасник АТО, звернувся з цього питання у встановленому порядку до міської ради, отримав рішення і на його підставі здійснив розробку землевпорядної документації. Однак, не зважаючи на подане клопотання з викладенням обставин заподіяння йому злочином майнової шкоди, слідчим відмовлено у визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні немотивованою і незаконною постановою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року визначена підсудність для розгляду вказаної справи Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року скасована ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року про повернення скарги, а провадження направлено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для ухвалення процесуального рішення.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справа передана в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу з наведених у ній підстав та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не прибув, причин неявки не повідомив, про відкладення розгляду не клопотав, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги у його відсутності.

Заслухавши думку заявника, перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 24 жовтня 2019 року отримана копія постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , винесена 16 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002193 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст. 233 КК України виключно з тих підстав, що матеріальну шкоду внаслідок незаконної приватизації завдано не фізичній особі, а Дніпровській міській раді, тому заявник не може бути потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як встановлено в судовому засіданні саме ОСОБА_3 звернувся до відділу поліції з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 233 КК України, в якій виклав обставини правопорушення та завдання йому матеріальної шкоди і шкоди його законним інтересам у зв`язку з чим на підставі ухвали слідчого судді від 01 жовтня 2019 року внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0002193.

В подальшому, 15 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого у даному кримінальному провадженні з клопотанням про залучення його потерпілим, обґрунтовуючи таку вимогу тим, що вчиненим злочином внаслідок незаконної приватизації йому заподіяна пряма дійсна шкода у вигляді понесених витрат на розробку землевпорядної документації в суми 4242,00 грн. на що мав відповідне рішення компетентного органу і у вигляді упущеної вигоди, що полягає в отриманні за умов дотримання вимог чинного земельного законодавства у власність як учасник АТО вказаної земельної ділянки.

Разом з тим, постанова слідчого не містить жодних мотивів з приводу доводів заявника ОСОБА_3 про спричинення йому прямої дійсної шкоди у вигляді понесених витрат на розробку землевпорядної документації на земельну ділянку, що стала предметом злочину за ч.1 ст .233 КК України у даному кримінальному провадженні, а так само не містить жодних мотивів щодо спричинення збитків у формі упущеної вигоди, тоді як ОСОБА_3 наголошує саме на тому, що злочином заподіяно матеріальну шкоду, в тому числі пряму дійсну шкоду в сумі 4242,00 грн.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови, а так само вимог КПК щодо вмотивованості і обґрунтованості постанови, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги скаржника про зобов`язання посадових осіб Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області залучити ОСОБА_3 у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0002193 задоволенню не підлягають, оскільки питання залучення в якості потерпілого на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого, прокурора, тоді як вирішення такого питання слідчим суддею буде зводитись по суті до підміни собою органу досудового розслідування, що є неприпустимим відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, яка визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002193 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002193 скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 9 год. 10 хв. 24 січня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1