Справа № 381/2752/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 м. Біла Церква

Колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000467 від 02.05.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05.04.2019 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до трьох місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори Фастівської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисник адвокат: ОСОБА_9 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно зміненого обвинувачення від 16.01.2020 затвердженого прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , судом визнано доведеним, що 02.05.2019 приблизно о 16.16 год. ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 , де на той час перебувала його співмешканка ОСОБА_10 .

ОСОБА_5 помітивши ОСОБА_10 , запропонував їй піти з ним додому, однак остання відмовилась і в цей час, у нього на ґрунті вказаної відмови в ході раптово виниклого конфлікту виник умисел на заподіяння їй смерті.

Після чого відразу, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що нанесення удару ножем у шию є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, на фоні ревнощів, кухонним ножем, який приніс ОСОБА_5 з собою, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, умисно здійснив один удар у шию ОСОБА_10 , внаслідок чого остання впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення м`яких тканин шиї злів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я по критерію небезпеки для життя.
Отже, після цього ОСОБА_5 вважаючи, що досяг своєї злочинної мети та виконав усі дії, які на його думку, необхідні були для доведення злочину до кінця, а саме смерті ОСОБА_10 , залишив місце вчинення злочину, однак наслідки у вигляді смерті останньої не настали завдяки наданню їй своєчасної медичної допомоги, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежало від його волі.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав та показав, що наміру на вбивство своєї співмешканки у нього не було, 02.05.2019 зранку вживав спиртні напої та їздив зустрічався з другом, повернувшись до дому в обід з`ясував, що співмешканка ОСОБА_10 разом зі спільною дочкою були відсутні вдома. ОСОБА_5 взявши кухонний ніж, став ремонтувати електрику у будинку. Після чого спрямував до сусідки ОСОБА_11 , яка мешкає у будинку АДРЕСА_2 , де перебувала його співмешканка з дочкою, на вимогу піти додому ОСОБА_10 відмовлялась, оскільки вживала з ОСОБА_11 спиртні напої. В наслідок чого ОСОБА_5 дістав ніж з кишені брюк, який залишився після ремонтних робіт з електрикою та мав бажання нанести удар у плече, замахнувшись ножом у бік ОСОБА_10 , однак остання з положення стоячи, почала присідати на диван у наслідок чого удар ОСОБА_5 ножом прийшовся в шию ОСОБА_10 . Після чого остання піднялась та всі разом з дочкою попрямували додому, по дорозі ОСОБА_10 схопившись за шию, йшла попереду на відстані 10 метрів від ОСОБА_5 , який дорогою грався з дочкою позаду, по дорозі останні не спілкувались, ОСОБА_5 силу та погрози не застосовував до ОСОБА_10 . Однак ОСОБА_10 по дорозі зайшла до свого кума ОСОБА_12 який є її сусідом та мешкав у будинок АДРЕСА_2 , де останній викликав швидку медичну допомогу та поліцію, на вимогу ОСОБА_5 покликати його співмешканку ОСОБА_10 , для того щоб забрати останню додому, ОСОБА_12 відмовив, а ОСОБА_5 знаходячись у дворі вказаного домоволодіння кинув ніж, яким завдав тілесні ушкодження потерпілій, на землю та направився додому, де ОСОБА_5 вживши спиртні напої пішов спати.

ОСОБА_5 наполягав, що умислу на вбивство співмешканки ОСОБА_10 у нього не було, оскільки остання є матір`ю його дитини, він тільки хотів налякали ОСОБА_10 , а ножом нанести тілесні ушкодження у плече, але остання з положення стоячи, почала сідати на диван, у зв`язку з чим удар ножом прийшовся у шию ОСОБА_10 . Швидку медичну допомогу для ОСОБА_10 не викликав ОСОБА_5 , також не намагався надати їй первинну медичну допомогу. ОСОБА_5 не заперечував проти того, що за час спільного проживання останній застосовував до ОСОБА_10 неодноразово фізичну силу, оскільки поведінка останній викликала ревнощі у ОСОБА_5 . Просив виправдати його за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_10 показала, що 02.05.2019 з 13.00 год. вона разом зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у своїй сусідки ОСОБА_11 , якій допомагає по господарським справам, оскільки сусідка є людиною похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, хворі ноги та глуха. Отже, під час перебирання картоплі у вечорі, до будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 прийшов ОСОБА_5 , який є співмешканцем ОСОБА_10 та наніс останній два удару ножем в область шиї зліва останній, а потім рукою схопив ОСОБА_10 за шию, від отриманих тілесних пошкоджень ОСОБА_10 , впала та втратила свідомість, коли прийшла до тями усвідомила, що лежить на підлозі в кухні біля дивану, зліва бачила вхідні двері. Сусідка ОСОБА_11 при цьому кричала та відштовхувала ОСОБА_5 з кухні від ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_10 прийшовши до тями, взяла рушник, яким закрила рану та з дитиною попрямувала додому, ОСОБА_5 попрямував за нею, але по дорозі двічі знов намагався їй завдати тілесних ушкоджень, але ОСОБА_10 виривалась від нього та побігла до сусіда ОСОБА_12 , який викликав швидку медичну допомогу, коли побачив кров у ОСОБА_10 .
Погроз вбивством на адресу ОСОБА_10 від ОСОБА_5 02.05.2019 не надходило, але нанесення ОСОБА_5 удару ножом ОСОБА_10 у шию остання сприйняла, як загрозу вбивством, тому попрямувала до сусіда, щоб останній викликав медичну допомогу, оскільки вважала, що залишення на одинці з ОСОБА_5 вдома, може призвести до позбавлення її життя.
Цивільний позов ОСОБА_10 не заявляла, також зазначила, що разом з ОСОБА_5 співмешкають шість років та виховують спільну дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаний період ОСОБА_10 п`ятнадцять разів зверталась до поліції, у зв`язку з постійними нанесенням ОСОБА_5 їй тілесних ушкоджень також вважала, що покарання ОСОБА_5 можливо призначити на розсуд суду.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 надала показання, що у неї по сусідству мешкає ОСОБА_10 , яка приходить до неї та допомагає по господарським справам. Отже, 02.05.2019 з обіду до неї прийшла остання та почала допомагати по домашнім справам, потім прийшов її співмешканець ОСОБА_5 , який почав вимагати ОСОБА_10 піти додому, але остання відмовлялась, тоді ОСОБА_5 взяв кухонний ніж, який приніс з собою та наніс один удар ним у шию ОСОБА_10 , на що ОСОБА_11 дала рушник ОСОБА_10 , яким остання прикрила рану та ОСОБА_10 з ОСОБА_5 та їх дитиною попрямували разом додому. Причини нанесення ОСОБА_5 удару ножом ОСОБА_10 , свідку ОСОБА_11 не відомо. ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_11 погроз на адресу ОСОБА_10 не виказував.
Також у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_12 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та вищевказаного свідка, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.
Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України внесені 02.05.2019 о 17.58 год. за № 0000467.

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Фастівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_14 зареєстрованого в ЖЄО 02.05.2019 за № 5024 зазначено, що 02.05.2019 о 16 год. 20 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_12 про отримання ОСОБА_10 ножового поранення в області шиї з лівої сторони, зі слів останній поранив її чоловік.

Отже судом встановлено, що час вчинення злочину є 02.05.2019 приблизно о 16.16 год.

З протоколу огляду місяця події, складеного 02.05.2019 з 19.25 год. по 19.32 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Фастівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 в присутності понятих та спеціалістів, під час, якого на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 був вилучений ніж з дерев`яною рукояткою світлого кольору, на лізі, якого мались нашарування речовини бурого кольору, який викинув на території вказаного домоволодіння, сусід ОСОБА_5 .

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Сам огляд проведено на підставі заяви згоди ОСОБА_16 від 02.05.2019.

Крім цього, відповідно до ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2019 у порядку ст. 233 КПК України, наданий слідчому ОСОБА_15 дозвіл на проведення огляду житла за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, цей доказ підтверджує те, що 02.05.2019 потерпіла перебувала у сусіда ОСОБА_16 , до якого прийшла з пораненням у шиї, а за нею прийшов її співмешканець ОСОБА_5 , у якого був ніж з дерев`яною рукояткою світлого кольору, на лізі, якого мались нашарування речовини бурого кольору. Зазначений ніж ОСОБА_5 викинув на території вказаного домоволодіння.

З протоколу огляду місця події, складеного 02.05.2019 з 20.25 год. по 20.33 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Фастівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 в присутності понятих та спеціалістів, під час, якого за адресою: АДРЕСА_3 , виявлений та вилучений светр сірого кольору, на якому залишились сліди речовини бурого кольору, які потрапили на зазначений светр, після нанесення 02.05.2019 тілесних ушкоджень ножем в область шиї ОСОБА_10 її співмешканцем ОСОБА_5 .

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Сам огляд проведено на підставі заяви згоди ОСОБА_11 від 02.05.2019.

Крім цього, відповідно до ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2019 у порядку ст. 233 КПК України, наданий слідчому ОСОБА_15 дозвіл на проведення огляду житла за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, цей доказ підтверджує те, що 02.05.2019 потерпіла перебувала у сусідки ОСОБА_11 за місцем проживання останньої, куди прийшов обвинувачений, де останній зі спини ОСОБА_10 , коли остання сидячи на дивані, наніс потерпілій тілесні ушкодження ножем в область шиї, в результаті чого речовина бурого кольору залишилась на речах, які перебували у домоволодінні ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу № 88 медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння від 02.05.2019 о 21.20 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.05.2019 встановлено, що ОСОБА_5 фактично був затриманий 02.05.2019 о 18.55 год. безпосередньо після вчинення злочину під час якого у останнього вилучені джинси синього кольору та светр сірого кольору з темними полосами.

Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 15.05.2019 без зазначення часу у протоколі, слідчим слідчого відділу Фастівського відділу поліції ОСОБА_17 за участю потерпілої ОСОБА_10 встановлено, що остання розповіла та відтворила механізм нанесення їй 02.05.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , співмешканцем ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, який їй наніс ножем в лівий бік шиї, коли ОСОБА_10 сидячи на дивані перебирала картоплю, тобто пояснення ОСОБА_10 надані під час слідчого експерименту тотожні з поясненнями наданими нею в суді.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, слідчим зазначена дата та час проведення вказаної слідчої дії, отже відсутність в протоколі слідчого експерименту часу проведення вказаної слідчої дії, суд сприймає це як недолік у питанні оформлення вказаної слідчої дії, що заслуговує на увагу, однак виходить з того, що сама по собі помилка у вигляді відсутності часу проведення слідчої дії у протоколі, але наявність вказаного часу на відеозаписі є механічною та сама по собі не указує на недопустимість такого документу та автоматично не дає передумов для застосування концепції «плодів отруєного дерева» по відношенню до висновків експертизи по матеріалах отриманих у ході таких слідчих дій.

Отже, певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимими. В яких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати до уваги, навівши ґрунтовані мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим.

Крім цього, згідно Глави 5. Фіксування кримінального провадження. Процесуальні рішення слідує, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 16.05.2019 з 15.32 год. по 15.40 год., слідчим слідчого відділу Фастівського відділу поліції ОСОБА_17 за участю свідка ОСОБА_11 встановлено, що остання розповіла та відтворила механізм нанесення 02.05.2019 в її домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , тілесних ушкоджень її сусідки ОСОБА_10 , яка допомагала їй по господарству, співмешканцем ОСОБА_5 , який наніс кухонним ножем у лівий бік шиї ОСОБА_10 один удар, тобто показання ОСОБА_11 надані під час слідчого експерименту тотожні з поясненнями наданими нею в суді.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Даними висновку експерта № 153/д від 14.05.2019, згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації на ім`я ОСОБА_18 , 1978 року народження встановлено, що в неї мало місце колото-різане поранення м`яких тканин шиї злів, що враховуючи характер рани і її раньовий канал, зазначені в медичній карті стаціонарного хворого №№ 3675/547, виникло в результаті однієї дії гострого предмету з властивостями ріжучого, можливо ножа, що діяв зверху вниз, зліва направо та ззаду наперед, могло виникнути в час, зазначених в ухвалі (02.05.2019) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Наявне колото-різане поранення шиї могло виникнути внаслідок удару ножем, на що вказує ОСОБА_10 .

Згідно з висновком експерта № 233/д/153 від 30.07.2019 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації на ім`я ОСОБА_18 , 1978 року народження встановлено, що в неї мало місце колото-різане поранення м`яких тканин шиї зліва, що, враховуючи характер рани і її раньовий канал, зазначені в медичній карті стаціонарного хворого №№ 3675/547, виникло в результаті однієї дії гострого предмету з властивостями ріжучого, можливо ножа, що діяв зверху вниз, зліва направо та ззаду наперед, могло виникнути в час, зазначених у ухвалі (02.05.2019) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не виключається можливість утворення виявленого колото-різаного поранення шиї за обставин, на які вказує як гр-ка ОСОБА_10 , так і гр-ка ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту (удар ножем в шию).

Отже, з досліджених висновків встановлено, що показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 стосовно нанесення потерпілій ОСОБА_10 поранення у шию зліва, яке нанесене в результаті однієї дії ножа, під час того, як остання перебувала у сидячому положенні на дивані, а їй з положення стоячи, з зверху зі спини зліва направо ззаду наперед нанесли удар, знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Даними висновку експерта № 10-948 від 05.08.2019 зазначено, що встановлені генетичні ознаки (ДНК - профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1 додаток 1).

Встановлені генетичні ознаки (ДНК - профіль) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1 додаток 1).

На наданих на дослідження фрагментах зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 4), на фрагментах зрізів нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 8) виявлено кров людини, на зрізі нігтьової пластини з правої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 3), на зрізах нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт №№ 5-7) крові не виявлено.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК - профілі) слідів крові, виявлених на фрагментах зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_5 (об`єкти № 4), на фрагментах зрізів нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 8) (таблиця 1.1 додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на фрагментах зрізів нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 8), збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Походження вищезазначених слідів крові від потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключається.

Генетичні ознаки (ДНК - профіль) слідів крові, виявлених на фрагментах зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 4), є змішаними, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У наданих на дослідження змиві з правої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 9), у змиві з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 10) виявлено кров людини.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК - профілі) слідів крові, виявлених у змиві з правої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 9), у змиві з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 10) (таблиця 1.1 додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК профіль) слідів крові, виявлених у змиві з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 10) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у слідах крові виявлених у змиві з лівої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 10), та генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 3,7х10-33. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,7х1032 осіб.

Походження вищезазначених слідів крові від потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключається.

Генетичні ознаки (ДНК - профіль) слідів крові, виявлених у змиві з правої руки ОСОБА_5 (об`єкт № 9) є змішаними, містять генетичниі ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку експерта від 12.06.2019 № 201 по судово-психіатричній експертизі, зазначено, що ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності.

ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У ОСОБА_5 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено.

ОСОБА_5 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_5 під час проведення обстеження не виявлено.

ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і потребує лікування від алкогольної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

При цьому, наявні у провадженні ухвали слідчих суддів про призначення експертиз, які свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до Кримінального процесуального кодексу України.

Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Правдивість та об`єктивність показань потерпілої, свідка, які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.
Досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_5 про намагання потерпілої спровокувати конфлікт, оскільки остання надала підстав для ревнощів, а тому у обвинуваченого був відсутній умисел на вбивство ОСОБА_10 , яка є його співмешканкою та вони разом виховують спільну малолітню дитину, а тому наполягав, що його діє належить кваліфікувати за ступеням тяжкості завданих тілесних ушкоджень, а саме за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто за умисні легкі тілесні ушкодження.

Так, спростовуючи доводи обвинуваченого та захисту щодо відсутності умислу ОСОБА_5 на закінчений замах на позбавлення життя потерпілої, суд зазначає, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину ніж тобто знаряддя, з властивостями гостро-ріжучого предмету, а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні, яким ОСОБА_5 цілеспрямовано наніс удар у життєво важливий орган, можливо заподіяти смерть людині. Обвинувачений цілеспрямовано зробив один удар у шию потерпілій, коли остання не очікувала, зайшов зі спини та наніс удар, тобто у життєво важливий орган. Неправомірної поведінки з боку потерпілої ОСОБА_10 02.05.2019 під час судового розгляду не встановлено, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії можуть призвести до смерті потерпілої та бажав цього.

Про умисел обвинуваченого на закінчений замах на позбавлення життя потерпілої свідчить і його поведінка, адже одразу після скоєння злочину обвинувачений не викликав швидку медичну допомогу, не намагався надати первинну медичну допомогу, а навпаки, ще намагався завдати тілесних ушкоджень потерпілій, яка була вимушена переховуватися у інших сусідів та просити сторонніх людей про допомогу та захист, які і викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо провокування самої потерпілої, шляхом створення умов для ревнощів, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідка та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За сталою судовою практикою, яка не викликає критики, передбачається, що замах на вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Таким чином, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретним умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Верховний Суд роз`яснив, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Суд оцінив докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_5 , зокрема те, що обвинувачений на ґрунті ревнощів завдав потерпілій удар ножем у життєво-важливий орган шию. Сам обвинувачений не заперечує, що хоча і діяв умисно, проте не бажав настання смерті потерпілій та нічого йому не завадило б довести свій злочинний намір, направлений на вбивство, якщо би він у нього був.

Крім цього судом було встановлено, що після того, як обвинувачений завдав удар ножом потерпілій, він зразу взяв її за шию, а коли свідок ОСОБА_11 почала голосити, пішов з будинку, де наносив тілесні ушкодження, продовжуючи зберігати при собі вказаний ніж, а потім коли побачив, як потерпіла самостійно почала рухатись по вулиці, намагався, ще декілька разів схопити за одяг потерпілу та продовжити протиправні дії відносно неї, внаслідок чого потерпіла була вимушена звернутися за захистом до сусідів, які їй викликали швидку медичну допомогу та поліцію, а обвинувачений ОСОБА_5 і в цей час намагався забрати з собою потерпілу, а коли йому це не вдалось, кинув ножа на подвір`ї сусідів, які захищали потерпілу та викликали швидку.

Отже, обвинувачений після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень у життєво-важливий орган, залишив останню у безпорадному стані, не викликавши швидкої медичної допомоги, а крім цього ще намагався продовжувати протиправні дії відносно потерпілої при наявності в руках ножа, але потерпіла вирвалась та сховалась у сусідів.

Таким чином, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, їх локалізація і характер, а саме в ділянку життєво важливих органів, та поведінка обвинуваченого після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто на умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнає як пом`якшуючу покарання обставину обвинуваченого: наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, не одружений, але має утриманців, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, а також позицію потерпілої, яка просила призначити покарання на розсуд суду; а також наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність критики й співчуття до потерпілої, невизнання вини, не відшкодування витрат на лікування потерпілої. Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений не намагався виправити наслідків ситуації, не викликав потерпілій після завдання їй тілесних ушкоджень швидку медичну допомогу; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог, передбачених ч. 3 ст. 68 КК України, а саме за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2019 за ч. 1 ст. 186 КК України до трьох місяців арешту, який ОСОБА_5 повністю відбув до прийняття судового рішення по зазначеному кримінальному провадженню, тому не підлягає застосуванню вимоги норми ст. 71 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимогст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.05.2019 встановлено, що ОСОБА_5 фактично був затриманий 02.05.2019 о 18.55 год. безпосередньо після вчинення злочину.

Згідно ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2019 відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів, який ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2019 продовжений по 03.08.2019.

Крім цього 16.08.2019 під час підготовчого судового засідання, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, який неодноразово був продовжений на підставі наявності встановлених ризиків при обранні.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 02.05.2019 по 03.08.2019; з 16.08.2019 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України стягнути з ОСОБА_5 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 15ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 02.05.2019 по 03.08.2019 та з 16.08.2019 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, а саме: джинси синього кольору, светр сірого кольору з темними полосами, светр сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та предмет зовні схожий на ніж з нашаруванням речовини бурого кольору на лезі, біологічні зразки, а саме зразки букальних епітелій ОСОБА_5 та зразки змивів з лівої та правої руки останнього та біологічні зразки, а саме зразки зрізів нігтьових пластин з лівої та правої руки ОСОБА_5 , зразки букальних епітелій ОСОБА_10 які зберігаються в камері схову після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз у сумі 22093,06 (двадцять дві тисячі дев`яносто три) гривні 06 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Головуючий: Суддя: Суддя:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3