Справа № 493/223/19
Провадження № 1-кп/947/533/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 від 16.12.2018 року, відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишкани, Ниспоренського району, Республіки Молдова, громадянина України, молдованина, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

17.08.2006 року Балтським районним судом Одеської області за ст.. 115 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі;

10.02.2011 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси переглянута не відбута частина покарання та замінена у вигляді обмеження волі строком 2 роки 2 місяці 16 днів, звільнений 13.04.2013 року з місць обмеження волі по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України
ВСТАНОВИЛА:

Так, 15 грудня 2018 року, приблизно о 23 годині,обвинувачений ОСОБА_12 , знаходячись у житловому будинку де проживав ОСОБА_13 у АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних стосунків, повторно з метою вбивства, переслідуючи прямий умисел направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи при цьому їх настання, а саме: смерті потерпілого ОСОБА_13 керуючись мотивами гострої неприязні до останнього, використовуючи сокиру з дерев`яним руків`ям, як знаряддя злочину, яка знаходилась у вищевказаній кімнаті будинку ОСОБА_13 , взяв у праву руку вказану сокиру та умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 , який в той час спав на ліжку в цій же кімнаті, декілька ударів обухом сокири в життєво важливий орган область голови, але не менше чотирьох, чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, що становлять єдиний морфологічний комплекс, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з багато осколковими вдавленими переломами лобної, скроневої та виличної кісток склепіння черепа, вдавленого перелому перенісся, вогнищевими крововиливами в м`які тканини голови та під оболонку мозку, крововиливами в речовину головного мозку великих півкуль, а також синці та забійні рани голови, обличчя, скроневої ділянки, лоба, лівої щоки та ділянки виличної дуги лівої ніздрі, в результаті чого настала смерть потерпілого на місці події від набряку тканини головного мозку з крововиливами під оболонки.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, визнав в повному обсязі, при обставинах викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 08.12.2018 року у нього з ОСОБА_13 був конфлікт, ОСОБА_13 побив його трубою у присутності доньки, також і доньку вдарив. 15.12.2018 року вжив приблизно 250 грам горілки, того дня дружина знов жалілась на ОСОБА_13 , що він до неї чіпляється. У день подій був одягнутий у джинси світлі, коричневу куртку, галоші, футболку. Вирішив піти до ОСОБА_13 та вияснити з ним відносини, прийшов до нього, в хаті працював телевізор, потерпілий спав на дивані. Між диваном та пічкою лежала сокира, інших людей не бачив, взяв у праву руку сокиру і вдарив по голові ОСОБА_13 два або більше разів точно пригадати не може, в кімнаті знаходився приблизно 5 хвилин. З потерпілим ОСОБА_13 перед нанесенням ударів не розмовляв, після чого вийшов з хати, сокиру кинув у дворовий туалет, а сам направився до матері, ховався у лісопосадці. Вранці пішов до брата та все розповів. У скоєному щиро каюсь, прошу суд строго не наказувати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, показами свідків, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 15.12.2018 року приблизно о 20:15 годині вона ходила до сина, який мешкає через де кілька домів, разом з його товаришем ОСОБА_14 . Занесла їм їжу, вони випивали вдвох, інших людей не було, на столі в них була чекушка горілки (0,25гр.), вони слухали музику. Приблизно о 00:20 годин до неї додому прибіг ОСОБА_14 та сказав, щоб вона викликала міліцію та швидку допомогу, тому що ОСОБА_15 порубали, начебто це зробив ОСОБА_12 , вона одразу прийшла до дому сина, в хаті побачила на підлозі сина ОСОБА_16 у якого була пошкоджена голова та на підлозі було багато крові. Син після звільнення знаходився на обліку в ПНД. У сина були постійні конфлікти з обвинуваченим ОСОБА_12 через дружину обвинуваченого. Родичі обвинуваченого відшкодували їй п`ять тисяч гривен. Прошу стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 на її користь двадцять п`ять тисяч гривен.
-показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він в грудні 2018 року проживав разом з своїм товаришем ОСОБА_17 , того дня в вечері до них прийшла мати ОСОБА_18 принесла їжу, вони протягом вечора вживали алкогольні напої, грала музика, потім він заснув. Прокинувся приблизно о перші ночі, побачив чоловіка з сокирою у руках, одягнутого в дублянку, шапку, зростом приблизно 180 см., здорового, він стояв спиною до нього, зовнішні схожий на обвинуваченого ОСОБА_12 , сказав йому відати сокиру, але він швидко вийшов. На підлозі лежав ОСОБА_19 , який не реагував та хрипів. В вечері він разом з ОСОБА_18 рубав дрова, після чого сокиру кинули в хаті.

-показами свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні пояснила, що між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_12 за довго до подій були вже неприємні відносини, тому як ОСОБА_13 старші донці ОСОБА_12 запропонував не пристойні речі , ображав її не цензурною лайкою, крім того жінка ОСОБА_12 скаржилась та те, що ОСОБА_13 постійно ображає її, брата ОСОБА_13 постійно провокував на бійки, погрожував розправою. На передодні подій між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сталась бійка, внаслідок чого вона викликала поліцію та швидку допомогу. Очевидцем подій вона не була.

Обставини скоєння кримінального правопорушення крім показів свідків також підтверджують:

-витяг з ЄРДР №0000663 від 16.12.2018 року, з якого вбачається, що заявник ОСОБА_11 , повідомила про вчинення кримінального правопорушення 16.12.2018 року приблизно о 00:40 годин, за місцем мешкання: Одеська область, Балтський район, с. Гольма, був виявлений труп ОСОБА_13 , з ознаками насильницької смерті;
-протокол огляду місця події від 16.12.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що предметом огляду є домогосподарство за адресою: с. Гольма, Балтського району на ліжку знаходиться труп ОСОБА_13 з численними ранами голови, та описом обстановки в будівлі;
-акт про застосування службового собаки від 16.12.2018 року;
-протокол обшуку від 16.12.2018 року з якого вбачається, що в дворовому туалеті знайдено сокиру з дерев`яним топорищем;
-протокол огляду предметів від 16.12.2018 року;
-постанова про приєднання до справи речових доказів від 16.12.2018 року з додатком CD-диском;
-ухвала Балтського районного суду Одеської області від 17.12.2018 року;
-висновок експерта № 52 від 18.12.2018 року з якого вбачається, що при досліджені трупа були виявлені наступні пошкодження: А) садна обличчя (скроневої ділянки, перенісся, лівої щоки; синці верхнього та нижнього лівого ока); Б забійні рани голови, обличчя (скронева ділянка, лобі, лівої щоки, в ділянці виличної дуги лівої ніздрі, на межі скроневої і тімяної ділянки). В) крововиливи в м`які тканини голови лобній та скроневої ділянки зліва; багато осколковий перелом кісток склепіння черепа. Кісток перенісся. Вище зазначенні ушкодження утворилися від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при ударах сокирою з дерев`яною ручкою, що підтверджується даними судово-криміналістичного дослідження, тобто не менше чотирьох впливів тупого травмую чого предмета з кутом. З огляду на характер і локалізацію морфологічних особливостей ушкоджень у вигляді (відкритої черепно-мозкової травми) морфологічних особливостей перелом кісток черепа (вдалені переломи), наявність вогнищевих крововиливів в м`які покрови тім`яно-скроневої області голови, а також обставини випаду, слід вважати, що вони утворилися за рахунок удару (контакту) з обухом сокири. Синці та крововиливи обличчя, забійні рани голови, відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому склепіння субдуральний крововилив, субарахноідні крововиливи в м`яких мозкових оболонках великих півкуль, дрібновогнещеві крововиливи у речовині півкуль головного мозку, становить єдиний морфологічний комплекс, за критерієм небезпеки для життя, згідно п.2.1.3.а.б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і які призвели до смерті. Характер ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_13 синці, рани, переломи кісток склепіння про те, що вони є наслідком дії тупих предметів. Чотирьох вугільна форми переломів кісток черепа, з урахуванням обставин справи, вказує на те, що вище зазначені ушкодження кісток черепа завдані обухом сокири, при неодноразовому впливі їм в область голови (не менше чотирьох). Виникнення пошкоджень «При падінні з висоти власного зросту» виключено. Смерть ОСОБА_13 наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 і стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, з вище зазначеної відкритої черепно-мозковою травмою з переломом кісток склепіння черепа, вогнищами крововиливами під оболонки мозку, крововиливами в речовину головного мозку великих півкуль. Безпосередньою причиною смерті стало набряк тканини головного мозку з крововиливами під оболонки;
-акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1478/108 від 21.12.2018 року з якого вбачається, що кров трупа ОСОБА_13 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО;
-акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 6374/108 від 26.12.2018 року з якого вбачається, що в крові трупа ОСОБА_13 виявлений етиловий спирт у концентрації 1,71%;
-акт судово-медичного-гістологічного дослідження № 3426/108 від 11.01.2019 року вбачається, що субдуральний крововилив; субарахноїдальні крововиливи в м`яких мозкових оболонках великих півкуль; ділянки фрагментації мозкової речовини, периваскулярні та дрібно вогнищеві крововиливи у речовині великих півкуль без вираженої перифокальної клітинної реакції. Виражений набряк головного мозку. Нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки в мікроциркулярному руслі у вигляді агрегації еритроцитів і лейко стазів в просвіті окремих судин. Вогнища набряку, ділянки дистелектаза в легенях;
-акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 606 від 09.01.2019 року з фото таблицею з якого вбачається, що на клапті шкіри голови, вилученому від трупа ОСОБА_13 , 1989 р.н., розташована забита рана, утворена від неодноразового впливу тупими травмуючим предметом з кутом. На фрагменті склепіння черепа розташований багато уламковий перелом, утворений від не менше, ніж чотирьох впливів тупого травмую чого предмета на ліву бічну поверхню черепа. Не виключається, що всі виявлені пошкодження могли бути нанесені в результаті не менше, ніж чотирьох впливів тупого травмую чого предмета з кутом;
-протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 16.12.2018 року з якого вбачається, що безпосередньо після вчинення злочину, у присутності двох понятих та адвоката ОСОБА_10 . ОСОБА_12 власноруч написав, свою вину визнаю;
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_12 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 1,53 %;
-протоколами отримання зразків для експертизи від 16.12.2018 року;
-ухвала Балтського районного суду Одеської області від 18.12.2018 року;
-заява ОСОБА_12 про добровільну видачу його речей від 17.12.2018 року;
-протокол огляду місця події від 17.12.2018 року з якого вбачається, що оглянуті та вилучені речі ОСОБА_12 ;
-ухвала Балтського районного суду Одеської області від 19.12.2018 року;
-протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2018 року з якого вбачається, що у присутності двох понятих та захисника ОСОБА_10 . ОСОБА_12 поступово з відтворенням подій розповідає про скоєння ним кримінального правопорушення;
-протокол огляду предметів від 18.12.2018 року;
-постанова про приєднання до справи речових доказів від 18.12.2018 року з додатком CD-диском;
-протокол огляду місця події від 18.12.2018 року з якого вбачається, що по вул.. Б.Хмельницького в с. Гольма, Балтського району Одеської області поблизу домогосподарства ОСОБА_21 знайдені речі ОСОБА_12 на які він добровільно вказав та видав;
-протокол місця події від 18.12.2018 року з якого вбачається, що виявлені речі ОСОБА_13 ;
-ухвала Балтського районного суду Одеської області від 20.12.2018 року;
-ухвала Балтського районного суду Одеської області від 18.12.2018 року;
-висновок експерта № 96 від 27.12.2018 року з якого вбачається, що у ОСОБА_12 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлені;
-висновок експерта № 616 від 25.01.2019 року з фото таблицею з якого вбачається, що на клапті шкіри голови, вилученому від трупа ОСОБА_13 , 1989 р.н., разтошована забита рана, утворена від неодноразового впливу тупим травмуючим предметом з кутом. На фрагменті склепіння черепа розташований багато уламковий перелом, утворений від не менше, ніж чотирьох впливів тупого травмую чого предмета на ліву бічну поверхню черепа. Не виключається, що всі виявлені пошкодження могли бути нанесені в результаті не менше, ніж чотирьох впливів тупого травмую чого предмета з кутом. Не виключається, що дослідженні пошкодження могли бути заподіяні обухом сокири з топорищем, наданий на дослідження;
-висновок експерта № 70 від 05.02.2019 року з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_13 , 1989 р.н., відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_12 , 1967 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. Таким чином, враховуючи вказане вище, походження крові на футболці потерпілого ОСОБА_13 , джинсових брюках підозрюваного ОСОБА_12 на джинсових брюках не можна виключити від потерпілого ОСОБА_13 . Походження крові на куртці, джинсових брюках підозрюваного ОСОБА_12 не можна виключити від особи носія антигенту А, в тому числі від самого підозрюваного ОСОБА_12 ;
-висновок експерта № 1068 від 28.01.2019 року з якого вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_12 , 1967 р.н., відноситься до групи А із ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. На сокирище сокири, вилучений за адресою: АДРЕСА_2 знайдені потові виділення. При дослідженні на групову належність, виявлений антигент А, властивий особі носію даного групового факту. Таким чином, враховуючи вказане вище, походження потових виділень на сокирище вищевказаної сокири не можна виключити від підозрюваного ОСОБА_12 ;
-протокол огляду предметів від 06.02.2019 року;
-постанова про приєднання до справи речових доказів від 06.02.2019 року;
-квитанція № 000348 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000663;
-квитанція № 000346 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000663;
-висновок судово-психіатричних експертиз № 525 від 27.12.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим, у тому числі і тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, не страждав, у зв`язку з чим, він був здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, він знаходився у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння. Однак його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, тому він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час підозрюваний ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство та інший хворобливий стан психіки, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом;
-протокол проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 року з фото таблицею;
Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків по кримінальному провадження, потерпіла, сторона захисту та обвинувачений погодились з прокурором.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом в скоєнні інкримінованого ОСОБА_12 злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_12 , в інкримінованому йому злочині, передбаченому п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» сиди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, відповідно до ст. 94 КПК України, з урахуванням досліджених доказів, характеру дій обвинуваченого ОСОБА_12 , колегія судів приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності та не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , згідно ст. 66 КК України, повне визнання вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_12 згідно ст. 67 КК України, перебування в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 525 від 27.12.2018 року є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними та може предстати перед судом ст. 19 ч.1 КК України, беручи до уваги обставини щодо судимостей обвинуваченого, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на утримані знаходяться малолітня дитина, обставини вчиненого злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, часткове відшкодування збитків потерпілій, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, яка свідчить про щире каяття, публічно вибачився перед потерпілою, колегія суддів вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривен.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень на користь потерпілої ОСОБА_11 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_12 цивільному позивачу ОСОБА_11 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в втраті сина, тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України потерпілій ОСОБА_11 була завдана моральна шкода, проте частково відшкодовано добровільно родичами ОСОБА_12 в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривен, у зв`язку з викладеним підлягає частковому відшкодуванню. Тому позовну вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити частково в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 18.12.2018 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_12 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 18.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Речові докази відповідно до квитанцій № 000348, № 000346 знищити.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3