Єдиний унікальний номер судової справи № 201/4101/20
Номер провадження 1-кп/201/1307/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року за вказаним обвинувальним актом призначене підготовче судове засідання на 01 липня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила думку про можливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом, вважаючи його відповідним вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акту, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Виходячи з тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Така позиція, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінального процесуального законодавства України, визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Отже, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.

Згідно до наданого суду обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Частиною першою статті 263 КК України передбачена відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При цьому, об`єктивна сторона злочину може бути виконана шляхом вчинення альтернативних діянь: 1) носіння; 2) зберігання; 3) придбання; 4) передача; 5) збут.

Незаконне носіння зазначених у ч. 1 ст. 263 КК України предметів є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Незаконним придбанням їх слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Виходячи викладу фактичних обставин кримінального правопорушення ОСОБА_5 інкримінується, що останній 30 березня 2020 року знаходячись біля будинку № 2 по вул. Володі Дубініна у м. Дніпро в сміттєвому баку знайшов поліетиленовий пакет, в середині якого знаходився гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм Р.А.К. виготовлений шляхом переробки з газового пістолета «ЕКОL» моделі «Major» виробництва Туреччини та усвідомлюючи, що знайдений ним пістолет є вогнепальною зброєю, дозволу на носіння якого він не має, поклав пістолет до кишені своєї куртки і з цього часу почав носити при собі, пересуваючись вулицями м. Дніпро.

01 квітня 2020 року близько 12 години 15 хвилин біля будинку 137 а по проспекту Гагаріна у м. Дніпро, в результаті огляду місця події ОСОБА_5 дістав з кишені чоловічої куртки гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм Р.А.К. виготовлений шляхом переробки з газового пістолета «ЕКОL» моделі «Major» виробництва Туреччини.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_5 фактично інкримінується придбання вогнепальної зброї пістолета, адже виходячи із викладу фактичних обставин кримінального правопорушення останній 30 березня 2020 року спочатку знайшов у смітнику вогнепальну зброю пістолет, та усвідомлюючи, що це є вогнепальна зброя і не маючи відповідного дозволу, поклав у карман своєї куртки, що законодавцем визначено, як придбання такої зброї, і тільки після цих дій став носити пістолет при собі, пересуваючись вулицями м. Дніпра.

Отже, таке формулювання обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки дії останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, лише, як носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, без зазначення такої кваліфікуючої ознаки, як придбання, що описана у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення.

Більш того, викладене в обвинувальному акті формулювання саме у такому викладі не має свого логічного завершення, адже закінчується посиланням на те, що під час огляду місця події ОСОБА_5 дістав з карману своєї куртки вогнепальну зброю пістолет, при цьому, постає відповідне питання під час огляду якого місця події обвинувачений дістав пістолет та чи здійснено вилучення цієї зброї в останнього.

Таким чином, виходячи з наведеного, формулювання обвинувачення, яке містить суттєві протиріччя і є таким, що не відповідає правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення, не може бути визнане конкретним, зрозумілим та детальним, як того передбачають наведені вище вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_5 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено право останнього на захист.

З урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.

Отже, за таких обставин, суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 09 годині 20 хвилин 06 липня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1