Провадження № 1-кп/127/443/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Вінниці, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 08 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дітину, учасника бойових дій, працюючого командиром військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Полковник ОСОБА_4 , будучи начальником управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України - командиром військової частини НОМЕР_1 , виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи відповідно до примітки ст. 425 КК України військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, неналежно виконуючи службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, у порушення п. п. 1, 2, 3, 6, 7 Положення «Про управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України», затвердженого наказом Командувача ПС ЗС України № 24 від 29.01.2019, ст. ст. 2, 3, 116 Бюджетного кодексу України, п. п. 6.10,.7, 6.2.2, 6.2.4 Договору підряду № 139/19 від 18.12.2019 на виконання робіт із капітального ремонту приміщень 3-го поверху будівель № 24/1, 24/2 (штаб) військового містечка № НОМЕР_2 , укладеного з ТОВ «Євроальянс-Інвест», не здійснив належне керування поточною діяльністю управління, а також не здійснив контроль, технічний нагляд за виконанням робіт, введенням в експлуатацію об`єкту, використанням за призначенням ввірених військовій частині НОМЕР_1 коштів на капітальний ремонт указаних вище приміщень, хоча повинен був і міг це зробити, у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у приміщенні управління капітального будівництва та ремонту ПС ЗС України за адресою: вул. Острозького, 39, м. Вінниця, власноручно у акті приймання виконаних робіт № 1 форми КБ-2в від 19.12.2019 та довідці про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 у графі «Замовник» поставив свій підпис та печатку із найменуванням військової частини, підтвердивши таким чином нібито виконання у повному обсязі робіт із капітального ремонту приміщень 3-го поверху будівель № 24/1, 24/2 (штаб) військового містечка № НОМЕР_2 ТОВ «Євроальянс-Інвест» на загальну суму 1450 грн., внаслідок чого військова частина НОМЕР_1 перерахувала вказану вище суму грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Євроальянс-Інвест», що спричинило державі тяжкі наслідки у вигляді здійснення оплати за фактично не виконані роботи на загальну суму 793 797 грн. 72 коп., що у 500 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, установлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».
В ході досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 29 травня 2020 року укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 425 КК України та погодженого сторонами призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 425 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження строком 1 рік 6 місяців з відрахуванням в доход держави 15 відсотків із суми грошового забезпечення.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, пообіцявши, що в майбутньому такого більше не повториться.
Прокурор ОСОБА_3 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Крім того, прокурор просила стягнути з обвинуваченого судові витрати, пов`язані з розслідуванням даного кримінального провадження.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 призначивши узгоджене сторонами угоди покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину, що полягає в недбалому ставленні до військової служби, є доведеною та підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним злочину. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості.
Так, ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння. Суду пояснив, що в кінці бюджетного року, не передбачаючи прямого умислу на нанесення шкоди військовій службі, він бажаючи створити умови для нормальної праці особового складу управління, порахувавши кошти, які передбачені на проведення капітального ремонту приміщень 3 поверху будівель №24/1, 24/2 (штаб) військового містечка № НОМЕР_2 зрозумів, що в послідуючих роках він не зміг би виконати такий захід, а тому пішов на це свідомо в чому щиро розкаявся. Обвинувачений в судовому засіданні додатково зазначив, що в кінці січня на початку лютого місяця 2020 року, всі роботи по капітальному ремонту вищезгаданих приміщень було завершено. Вказане було підтверджено комісійним розслідуванням, яке проводилось, паралельно, ще на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження. Про виконання зазначених робіт він надавав стороні обвинувачення відповідні довідки.
За таких обставин, суд вважає вказані докази достатні для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 425 КК України, тобто, недбале ставлення військової службової особи до військової служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 425 КК України, який вчинено ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Потерпілих у кримінальному провадженні не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, раніше не судимий, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, являється учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Крім того, враховуючи обставини справи та особу засудженого, який є військовослужбовцем суд вважає за можливе на підставі положень ст. 58 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк з відрахуванням в доход держави 15 відсотків із суми грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 29 травня 2020 року, укладена між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого, підлягає затвердженню.
Крім того, з обвинуваченого на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні до висновків експертів: №12 від 23.04.2020 року становить 8826,30 грн.; №3442/3443/20-21 від 04.05.2020 року становить 3268,80 грн.; №3446/20-21 від 25.05.2020 року становить 2451,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 314, 368-370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України та ст.ст. 58, 65, 69, 425 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 29 травня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 425 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців з відрахуванням в доход держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 14546,70 грн.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: