Справа № 487/2849/20
Провадження № 1-кп/487/611/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0001415 від 22.04.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецьміста Миколаєва, Миколаївської області,українець, громадянин України, із середньотехнічною освітою, офіційно непрацюючий, неодружений, не маючий наутриманні малолітніх дітей, раніше несудимий, зареєстрований та фактичнопроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020, приблизно о 13 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 знаходився за адресою проживання потерпілого ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів.
Так, перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що потерпілий відпочивав після вживання алкогольних напоїв, впевнившись у відсутності уваги з боку останнього та сторонніх осіб, без дозволу власника взяв банківську картку для виплат № НОМЕР_1 , АТ КБ «Приват Банк», виданої на ім`я ОСОБА_5 , та направився до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який розташований за адресою: місто Миколаїв, вулиця Московська, будинок 40, де, будучи обізнаним про пін - код від вказаної банківської картки для виплат, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, ОСОБА_3 , діючи таємно, умисно, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, зняв грошові кошти за три транзакції - 1000 гривень, 3000 гривень, 2000 гривень, на загальну суму 6000 гривень. В послідуючому, ОСОБА_3 повернувся до місця проживання потерпілого ОСОБА_5 , та поклав банківську картку для виплат на місце її зберігання.
Після зазначених дій, ОСОБА_3 залишив місце проживання потерпілого, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями, що виразились у таємному викраденні грошових коштів, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 6000 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 . кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
На підставі ч.1 ст. 474 КПК України 25.05.2020 року до суду надійшла угода про примирення від 21.05.2020 року між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт на строк 80 годин.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору, для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_3 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 . також просить затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 і розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до підозрюваного матеріальних претензій. Матеріальну шкоду їй відшкодовано в повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винним, згідно з вимогами ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди згідно зі ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачена розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди", статтями 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 21.05.2020 р., укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення від 21.05.2020 року покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин,

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1