Справа № 214/748/20
1-кп/214/663/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000078 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) 16.12.2009 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з терміном 1 рік;
2) 17.03.2010 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. 02.11.2011 року звільнився з Жовтоводської ВК №26, на підставі ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011;
3) 02.07.2014 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 16.03.2017 звільнився з Солонянської ВК №21, по відбуттю терміну покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
З грудня 2019 року ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності, та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, маючи намір, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, на систематичне здійснення діяльності з прийому брухту чорних металів від фізичних осіб, діючи з корисливих мотивів з метою отримання незаконного доходу, в порушення вимог ст.ст.1, 4, 6, 11 ЗУ «Про металобрухт» незаконно організував пункт прийому, схову та збуту металобрухту в приміщенні гаражу, який розташований у АДРЕСА_3 та перебував у його фактичному володінні, де з початку грудня 2019 року по 29.01.2020 здійснював його незаконний прийом від місцевого населення.
29.01.2020 о 17:10 співробітниками поліції, в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні гаражу, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , в присутності понятих, виявлено та вилучено: 520 кілограмів брухту чорних металів, які ОСОБА_4 незаконно прийняв від місцевого населення; платформні електронні ваги НПВ-300, для визначення маси металобрухту, що приймався останнім. Схов якого здійснювався ОСОБА_4 в приміщенні незаконно організованого пункту прийому металобрухту у даному гаражі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 213 КК України, за ознаками: здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що з метою отримання доходу почав здійснювати прийом металобрухту у гаражі за адресою АДРЕСА_3 , який орендував у знайомого. Він не є зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності, та не є посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом. В скоєному розкаюється та просить суворо його не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому визначається рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2, а.с. 51).

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочини невеликої тяжкості.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (Т.2 а.с.50), раніше судимий (Т.2 а.с. 53-54), в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває (Т. 2 а.с. 51, 52).

Згідно досудової доповіді Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про обвинуваченого ОСОБА_4 визначено високий ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Уповноважений орган з питань пробації вважає, що необхідно покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України в разі застосування судом до обвинуваченого положення ст. 75 КК України.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність пом`якшуючих обставин, наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому рецидив злочинів, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді обмеження волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства.

Розглядаючи можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_4 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-Електронні платформні ваги для зважування НПВ-300, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №002385) знищити (Т.2 а.с. 42);
-брухт чорних металів, загальна вага якого склала 520 кг, який передано на відповідальне зберігання до ТОВ «Нова-Грейн» звернути в дохід держави (Т.2 а.с. 44);
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1