ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000117 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губин Локачинського району Волинської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , працюючи водієм автотранспортних засобів ТзОВ «Володимир - Волинський хлібозавод», юридична адреса: Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 62, відповідно до наказу директора підприємства про прийом на роботу № 160/2 від 20.11.2017 та будучи згідно договору від 21.11.2017 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність особою відповідальною за збереження ввірених йому матеріальних цінностей, із яким був ознайомлений, здійснюючи реалізацію хлібо-булочних виробів, привласнив готівкові кошти, які перебували у його віданні, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Володимир-Волинський, керуючись корисливим мотивом та єдиним продовжуваним умислом, маючи потребу в грошових коштах та не маючи заборгованості по виплаті заробітної плати, діючи умисно, з метою особистого збагачення, упродовж з червня 2018 року по січень 2019 року, після отримання згідно прибуткових накладних від фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 грошей в сумі 8341, 75 грн. та від фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 грошей в сумі 6674, 00 грн., що були передані йому безпосередньо в якості розрахунку за поставлені в зазначений період ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод» хлібо-булочні вироби, зазначені кошти в касу товариства не оприбуткував, а привласнив їх, розпорядившись на власний розсуд, внаслідок чого завдав вказаному товариству майнову шкоду на загальну суму 15015, 75 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.191 КК України, тобто привласнив чуже майно, яке було йому ввірене.

Під час досудового розслідування, 01 квітня 2020 року представник потерпілого ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод» ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 , діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз уклали угоду про примирення.

Відповідно до змісту угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро покаявся в скоєному. Представник потерпілого констатувала, що під час досудового розслідування підприємству було відшкодовані збитки, інших претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Сторони погодили, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України, є його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

Сторони дійшли згоди на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, який є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ч.1 ст.191 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією закону.

Опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання судом угоди про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Після наданих роз`яснень обвинувачений та представник потерпілого не заперечили проти затвердження угоди про примирення.

Прокурор також просив затвердити угоду про примирення.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час підготовчого судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.374, 375, 473-474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 01 квітня 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод» ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000117 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, внесеного до ЄРДР 12 лютого 2020 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та обрати йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Головуючий: /підпис/

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1