Справа № 947/6245/20
Провадження № 1-кс/947/3062/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003986 від 20.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20.11.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003986 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 26.03.2018 у денний час невстановлені особи, знаходячись в приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Ак.Корольова, 34, достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_1 є предметом цивільної справи, шляхом обману та продажу вищевказаного об`єкту нерухомого майна, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 36 000 доларів США, що становить 945 360 гривень, що є особливо великим розміром.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 26.03.2018 року ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_1 . Підставою для набуття ОСОБА_5 права власності на вищезазначене нерухоме майно, явився договір дарування серії ННА № 448568 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у приміщенні нотаріальної контори розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира була придбана ОСОБА_5 у громадянки ОСОБА_7 за 36 000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною останньою розпискою про отримання грошей. Проте, на прикінці травня, початку червня 2018 року, ОСОБА_5 стало відомо про те, що придбана нею у ОСОБА_7 квартира є предметом розгляду цивільної справи № 520/5958/18 у Київському районному суді м. Одеси за позовом Одеської міської ради про витребування майна із чужого володіння.

Підставою для звернення Одеською міською радою з позовом до суду, явилось незаконне вилучення із комунальної власності квартири АДРЕСА_1 на підставі завідомо підроблених документів.

Зокрема, з наданих Одеською міською радою до суду доказів вбачається, що 14 грудня 2017 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, були внесені відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому, підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, явилось свідоцтво про право власності на житло, нібито видане Київською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради 21 квітня 1997 року № 12 за підписом заступника голови районної адміністрації ОСОБА_9 . При цьому, за інформацію наданою Київською районною адміністрацією, ОСОБА_9 ніколи не працював на посаді заступника голови. Крім того, згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 21 квітня 1997 року за № 12, підставою для його видачі стало розпорядження Київської районної адміністрації від 4 березня 1997 року за № 114. Однак, розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради з березня 1997 року нумерувалися, починаючи з № 300.

Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 , було прийнято Державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_10 , 18 грудня 2017 року, індексний номер 38796637.

У подальшому, на підставі незаконної реєстрації речових прав за ОСОБА_8 , квартиру АДРЕСА_1 , було неодноразово відчужено.

Так, наступним власником спірної квартири після ОСОБА_8 став ОСОБА_11 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 27 грудня 2017 року за № 1-1170.

Надалі ОСОБА_11 було відчужено вказану квартиру на користь ОСОБА_13 за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від 5 лютого 2018 року за № 2-194.

Наступним власником спірної квартири стала ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 від 14 лютого 2018 року за № 4-238.

А у подальшому, спірну квартиру, було відчужено ОСОБА_7 ОСОБА_5 , 26 березня 2018 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року, по цивільній справі № 520/5958/18, було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21 квітня 1997 року та скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Більш того, вже після придбання ОСОБА_5 нерухомого майна з`ясувалось, що у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_16 , 1940 року народження, та ОСОБА_17 , 1966 року народження.

Відповідно до листа Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за № 2670/51-24 від 18 квітня 2018 року, в архіві Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану міститься актовий запис про смерть ОСОБА_16 , 1940 року народження, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , також міститься актовий запис про смерть ОСОБА_17 , 1966 року народження, дата смерті жовтень 2017 року.

30.01.2020 об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні №0003986 від 20.11.2019.

Також, 30.01.2020 надійшло клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_18 про звернення до слідчого судді Київського районного суду м.Одесі з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу», а саме вищевказане нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Підставами арешту майна - вищевказаного нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є наявність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101) є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, на вищевказане нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101) є їх арешт, якій потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного та об`єктивного рішення. Слідчий звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що щодо вказаних об`єктів нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочину, тобто містіть відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набуті кримінально протиправним шляхом, тому існує необхідність у їх збереженні.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що в ході досудового розслідування були встановлені ризики подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна та метою забезпечення збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначені об`єкти до законного власника, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд клопотання в їх відсутність.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, 30.01.2020 об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні №0003986 від 20.11.2019 року.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що є наявні підстави вважати, що кв. АДРЕСА_1 , у даному випадку здобута в порушення встановленого порядку державної реєстрації об`єктів нерухомого майна та є предметом злочину та з метою забезпечення її збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання слідчого, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, слід розглянути без виклику власника такого об`єкта нерухомості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003986 від 20.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь яких реєстраційних дій із зазначеним майном.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1