Справа № 562/3797/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2020 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

малолітнього потерпілого ОСОБА_7

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_8

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 0000444 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Дермань-1, Здолбунівського району Рівненської області, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 28 липня 2018 року, приблизно о 10:15 год., керуючи технічно несправним автомобілем Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Рівне-Здолбунів-Мізоч-Дубно, зі сторони смт.Мізоч у напрямку с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 31.1, пункту 31.4.1 а), пункту 10.1 та пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не вибравши безпечної швидкості руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, та на 12 км + 900 м вказаної автодороги, виїхав за межі проїзної частини ліворуч відносно напрямку свого руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які рухалися по узбіччю в зустрічному напрямку руху та не створювали небезпеки чи перешкоди для руху водію автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 загинула на місці події, малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а автомобіль був механічно пошкоджений.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також п.12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перебувають у прямому причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, які настали.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав частково та дав суду показання, що 28 липня 2018 року, приблизно о 10:50 год. він автомобілем «Skoda Oktavia TDI», номерний знак НОМЕР_2 рухався по автодорозі із сторони смт.Мізоч в напрямку с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. Їхав в м.Здолбунів купувати квіти для матері на день народження. Швидкість руху автомобіля була 70-80 км/год. В автомобілі також була його сестра ОСОБА_15 . На повороті перед с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області він побачив, що йому назустріч рухається автомобіль червоного кольору. Яка саме марка автомобіля та номерний знак він не пам`ятає, але швидше цього це був автомобіль марки ВАЗ. Вказаний автомобіль рухався дуже близько до проїзної частини, не змінюючи бокового інтервалу. Щоб уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем він дещо повернув кермо праворуч від чого його автомобіль виїхав на праве узбіччя та втратив керованість. Автомобіль почало розвертати на 180 градусів в ліву сторону. Під час руху в некерованому стані автомобіль перетнув обидві смуги руху та виїхав на протилежне ліве по ходу руху узбіччя, де в той час йшли жінка та двоє дітей і він здійснив наїзд на них. Після зіткнення він вийшов з автомобіля і побачив хлопчика в крові, жінку не бачив і після цього нічого не пам`ятає. Перший спогад після ДТП це в кабінеті слідчого.

Цивільний позов ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 визнав частково, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28000,00 грн. В частині відшкодування моральної шкоди позов не визнав та просить відмовити в задоволенні.

Позов ОСОБА_10 та ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди не визнав та просить відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Крім часткового визнання вини вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться зібраними по справі доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_16 дала суду показання, що 28 липня 2018 року її мати ОСОБА_13 разом з її з сином ОСОБА_14 приблизно о 09 год. 20 хв. вийшли з дому в смт.Квасилів, Рівненського району Рівненської області і поїхали в с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. Наскільки їй відомо її мати з дітьми йшла узбіччям автодороги у напрямку смт.Мізоч. Із-за повороту, рухаючись зі сторони смт.Мізоч в напрямку с.Здовбиця виїхав автомобіль, який не впоравшись із керуванням, виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд. Про ДТП вона дізналася того ж дня, приблизно о 10:40 год. від своєї баби.

Допитаний в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_7 дав суду показання, що того дня він разом з тіткою ОСОБА_17 та братом ОСОБА_18 йшли до діда, який живе в с.Здовбиця, Здолбунівського району. Вони йшли по узбіччю дороги. Потім він побачив, як назустріч їм з повороту виїхав автомобіль, який почало заносити. Автомобіль виїхав на їх узбіччя та допустив наїзд на них.

Потерпіла ОСОБА_10 дала суду показання, що вона не була очевидцем ДТП і всі обставини знає зі слів. Може лише повідомити, що автомобіль обвинуваченого стояв в кущах і був розвернутий на асфальт. Загибла лежала в кущах метрів 5 від автомобіля. Від автомобіля до краю дороги було 2-2,5 метри. Злочином їй була заподіяна моральна шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати дочки і яку вона просить стягнути з обвинуваченого у повному обсязі.

Малолітній свідок ОСОБА_14 дав суду показання, що того дня він разом з бабою та братом з дому йшов до діда, який живе в с.Здовбиця Здолбунівського району. Вони йшли по узбіччю дороги і на них здійснив наїзд автомобіль червоного кольору.

Свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що 28 липня 2018 року вона разом з обвинуваченим, який є її рідним братом їхали в м.Здолбунів купувати квіти для матері в якої був ювілей 50 років. Вони їхали автомобілем «Skoda Oktavia TDI» за кермом якого перебував її брат ОСОБА_4 . На момент руху був дощ і проїзна частина була у вологому стані. Рухаючись зі сторони смт.Мізоч в напрямку с.Здовбиця, Здолбунівського району Рівненської області, на одній із ділянок заокругленої дороги, коли вони вже в`їзджали в поворот вона побачила, як їм на зустріч рухається автомобіль червоного кольору. При цьому лівими колесами даний автомобіль рухався по їхній смузі руху. Щоб уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем ОСОБА_4 повернув кермо праворуч. В цей момент їх автомобіль почало заносити і викинуло на протилежне узбіччя, де відбувся наїзд на пішоходів.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_19 в інкримінованому йому злочині доводиться наступними доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2018 року з схемою та фототаблицею, згідно якого зафіксовано місце вчинення злочину, розташування трупа, слідів шин автомобіля, положення транспортного засобу на місці ДТП (а.п. 12-24);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 № 438 від 30.08.2018 року, відповідно до якої встановлено такі тілесні ушкодження: закриту травму хребта у вигляді повного розриву з членування між 1 і 2 шийними хребцями з повним розривом стовбурової частини головного мозку; закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку, синців обличчя та лівої тім`янопотиличної ділянки з крововиливом у м`які тканини; закриту травму грудей у вигляді закритих переломів 5-8-го лівих ребер по середній під паховій лінії; переломо-вивих лівого гомілково-ступневого суглоба з ушкодженням зв`язок та капсули гомілково-ступневого суглобу; рану на лівому передпліччі; синці та садна лівої верхньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки. Вказані ушкодження вказують, що вони спричинені значною за силою дією тупих предметів. Множинність, масивність та різноманітний характер тілесних ушкоджень їх переважне лівобічне розташування, локалізацію, дають підстави вважати, що вданому випадку мала місце транспортна травма. Вказані ушкодження могли утворитися при ударі виступаючими частинами транспортного засобу на ОСОБА_13 , яка в момент первинного контакту з транспортним засобом перебувала у вертикальному чи близькому до нього положенні і була обернена до автомобіля лівою половиною тіла. Між отриманими потерпілою ОСОБА_13 внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями і настанням її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, смерть ОСОБА_13 могла наступити приблизно за 48-72 години до часу проведення розтину її трупа 30 липня 2018 року (а.п. 107-111);

- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 № 672 від 29.08.2018 року, відповідно до якої встановлено такі тілесні ушкодження: закриту тупу травму живота, забій передньої черевної стінки справа; забій поперекового відділу хребта; закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забійну рану лівої тім`яної ділянки; закритий перелом внутрішнього над виростка лівої плечової кістки; осаднення лівого передпліччя які виникли від дії тупих предметів, могли утворитися незадовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 28.07.2018р. та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довго тривалості розладу здоров`я (а.п. 116-118);

- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_14 № 670 від 29.08.2018 року, відповідно до якої встановлено такі тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, осаднення на животі які виникли від дії тупих предметів, могли утворитися незадовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад та відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.п. 123-124);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 3.1-458/18 від 21.08.2018 року, відповідно до якої встановлено, що на момент експертного дослідження гальмівна система Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в стані часткової відмови, система рульового керування перебуває в працездатному стані, несправності у робочій гальмівній системі виникли до дорожньо-транспртної пригоди. (а.п. 130-136);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 3.1-459/18 від 29.08.2018 року, відповідно до якої встановлено, що контактування автомобіля Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 із перешкодою відбулося переднім правим крилом і правими (передніми і задніми) дверми (а.п. №142-146);

- висновком інженерно-транспортної експертизи № 3.1-582/18 від 20.09.2018 року, відповідно до якої в діях водія автомобіля Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_19 ,вбачається порушення вимог п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.п. 154-160);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 04.09.2018р. проведених за участі підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_15 , згідно яких обвинувачений ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_15 вказували при яких обставинах було вчинено дорожньо-транспортну пригоди та здійснено наїзд на пішоходів (а.п.91-94, 95-98).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

При призначенні покарання відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ч.4 ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшу покарання обвинуваченого ОСОБА_19 , згідно ст.66 КК України, є часткове відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_19 не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання доцільно призначити пов`язане з позбавлення волі в межах санкції статті, що йому інкримінується.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

На думку суду, ураховуючи призначене покарання, дане клопотання підлягає задоволенню, у зв`язку з чим обвинуваченому необхідно обрати до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_8 поданого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та цивільного позову ОСОБА_10 та ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на санаторно-курортне лікування потерпілого ОСОБА_7 становлять 28000 грн. Обвинуваченим ОСОБА_4 під час розгляду справи витрати частково відшкодовані в сумі 25830 грн., про що свідчить розписка ОСОБА_8 та квитанція про поштовий переказ від 09.12.2019р. За таких обставин з обвинуваченого слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальних збитків 2170 грн. 00 коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то враховуючи вимоги ст.ст.23, 1167 ЦК України суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню повністю, а саме: в розмірі 20000 грн.

Також судом встановлено, що і потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 внаслідок злочину зазнали моральної шкоди, яка полягає у втраті своєї дочки, що призвело до переживань та душевних страждань з цього приводу. З огляду на це позовні вимоги потерпілих про відшкодування їм моральної шкоди є обґрунтованими і у відповідності зі ст.ст.23, 1167 ЦК України підлягають задоволенню на суму 30000 грн. кожному, яку належить стягнути з ОСОБА_4 .

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Також підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 30 липня 2018 року на автомобіль Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 6006,00грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_8 , поданий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 2170 (дві тисячі сто сімдесят) грн. та 20000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_12 задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) грн. кожному.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 30 липня 2018 року на автомобіль Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:автомобіль Skoda Octavia 1.9 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 6006 грн.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки прибувати на вимогу до прокурора, суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду.

На вирок суду може бути подана апеляція в Рівненський апеляційний суд протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Здобунівський районний суд Рівненської області, а засудженим, який перебуває під вартою з дня вручення копії вироку суду.

Суддя