Дата документу 18.12.2019
Справа № 334/4884/19
Провадження № 1-кп/334/675/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000109 від 31.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2019 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 від 31.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України і підстав для його повернення немає, а тому просить призначити справу до судового розгляду.

Крім того, Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 оскільки існують ризики передбачені ст.177 КПК України, які дають підставу для заявлення даного клопотання, а саме: останній скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити новий аналогічний злочин, а тому з метою забезпечення обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обовязків, та запобігання спробам перешкоджання здійснення кримінального провадження та з підстав того, що більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти приведеним ризикам, існує необхідність в продовжені строку утримання під вартою.

Потерпілі у судовому засіданні підтримали позицію прокурора, не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, підтримали свої цивільні позови та наполягали на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та не призначати дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки останній не відповідає вимогам, що до його складання. Так, адвокат доводив суду, що у відповідності до змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 інкримінуються епізоди злочинної діяльності, кваліфіковані за ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками який є вчинення шахрайства у великих та особливо великих розмірах. Розміри спричиненої шкоди, які інкримінуються ОСОБА_7 , встановлені органом досудового розслідування внаслідок встановлення еквіваленту суми у доларах США по відношенню до національної грошової одиниці України - гривні з посиланням на офіційний курс НБУ гривні по відношенню до долара США у певний проміжок часу. Разом із тим, жоден епізод злочинної діяльності, який інкримінується ОСОБА_7 та міститься в обвинувальному акті і пов`язаний із визначенням відповідного грошового еквіваленту, не містить посилання на певну календарну дату, в яку ОСОБА_7 , за версією обвинувачення, шахрайськими діями отримав кошти потерпілих у доларах США, що унеможливлює встановлення розміру шкоди, завданої тим чи іншим кримінальним правопорушенням, що інкримінується ОСОБА_7 , без чіткого визначення дат та сум, отримання останнім грошових коштів в доларах США від потерпілих вданому кримінальному провадженні. Враховуючи, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є сталим та постійно змінюється, шкоду потерпілим заподіяно саме в доларах США, грошові кошти, згідно обвинувального акту, отримувались ОСОБА_7 частинами протягом тривалого часу, то визначення дат та сум отриманих коштів в доларах США суттєво впливає на обсяг обвинувачення, суму спричиненої шкоди, а можливо і кваліфікації кримінальних правопорушень що інкримінуються ОСОБА_7 . Викладені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вимогам ст.ст. 91, 291 КПК України, що має наслідком повернення обвинувального акту.

ОСОБА_7 підтримав думку та позицію свого захисника.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки останнім не наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України. Крім того, захисник доводив суду, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, має на утриманні недієздатну матір похилого віку, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, може у повній мірі забезпечити запобіганню заявленим прокурором ризикам.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, колегія суддів приходить до наступних висновків: кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя. Підстав для повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, немає. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 ст.284 КПК України, немає. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстав для його повернення прокуророві немає, тому слід призначити кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до судового розгляду.

З вказаних мотивів, з метою підготовки до судового розгляду, колегія суддів вважає за необхідне призначити судовий розгляд кримінального провадження на 30 листопада 2019 року о 14 годині 00 хвилин. Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні, виходячи з вимог ч.2 ст.27 КПК України, та колегіально, виходячи з вимог ч.3 ст.31 КПК України. Визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, наступним: процесуальний прокурор, обвинувачені, захисники обвинувачених, потерпілі. Здійснити виклик в судовий розгляд для допиту свідків з реєстру матеріалів досудового розслідування. Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, слід покласти на процесуального прокурора.

Стосовно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла до переконання про задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та виходячи з наступного:

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 11.01.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід «тримання під вартою» до 10.03.2019 року .

Ухвалою суду від 05.03.2019 року сторк тримання під вартою продовжено до 30.06.2019 року включно, після чого був продовжений до 10.07.2019 року.

Відповідно до ст.. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог ст..176 та ст. 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження. На момент обрання та продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились і мають місце до цього часу, а саме: усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені кримінальні правопорушення може переховуватися від суду; може незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. З ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, за які передбачено покарання у ригляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та від п`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна, відповідно. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких корупційних злочинів, передбачених ч,2 ст. 369 та ч.З ст.369 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та від чотирьох до восьми років, відповідно, за які судом може бути призначено лише реальне позбавлення волі без можливості застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за їх вчинення, усвідомлюючи невідворотність покарання, є ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, без поважних причин не з`являтись, затягувати розгляд провадження у суді, чим у тому числі перешкодить встановленню істини у справі, що є ризиками, передбаченими п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час досудового розслідування, у тому числі при проведенні негласних слідчих (розшуковик) дій були отримані дані, які характеризують особу ОСОБА_7 , а саме: встановлено, що останній з 2013 року не мав жодного офіційного місця роботи і єдиним джерелом його заробітку є вчинення умисних злочинів; ОСОБА_7 не має постійного місця мешкання. За останні місяці до затримання проживав здебільшого у готелях та хостелах м. Запоріжжя. З 2019 року не має місця реєстрації, внаслідок рішення суду про виписку з адреси: АДРЕСА_1 ; у ОСОБА_7 відсутні будь-які міцні соціальні зв`язки.

Крім того, перебуваючи у необмежених умовах, ОСОБА_7 матиме можливість негативно впливати на хід судового розгляду, та, враховуючи можливу наявність корумпованих зв`язків, в тому числі й з числа посадових осіб Запорізької міської ради та правоохоронних органів, він може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів щодо обставин кримінальних правопорушень, що вплине на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню, чим у тому числі перешкодить кримінальному провадженню. Може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами суду.

Зазначене є ризиками, передбаченими п.п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, не маючи місця роботи та постійного джерела доходу може продовжити злочинну діяльність.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Враховуючи вимоги ст..331 КПК України та доведеність існування обставин, які свідчать про те, що маються ризики, які виправдовують необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що обвинувачений, не має сім`ї, відповідно не має міцних соціальних зв`язків, також виходячи із його особи та самих обставин кримінального правопорушення у яких він обвинувачується, з можливості останнього з метою уникнення від покарання переховуватися від суду, а також з урахуванням обставин, що менш суворі запобіжні заходи будуть не достатні для запобігання вищезазначеним ризикам, суд вважає, що клопотання щодо продовження строку утримання під вартою заявлене прокурором підлягає задоволенню, тобто строк утримання під вартою необхідно продовжити до 60 днів.

Керуючись ст.ст. 183, 314, 315, 331, 371, 372 КПК України, колегія суддів , -

Ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 16 лютого 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Згідно ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3