ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2405/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/536/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 червня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 630 600 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави в розмірі не менше 300 прожиткових мінімумів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно придбав 1 пістолет марки «Blow TR 92» калібру Cal. 9 mm P.A.K» № НОМЕР_1 фірми виробника «Ucysldiz Silah Sanayi Ltd» Туречична, в конструкцію якого саморобним способом внесено зміни у вигляді заглушення отвору для відводу порохових газів гвинтом та висвердлення захисних заглушок в каналі ствола та який є коротко ствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,5 мм, придатною для здійснення пострілів, а також додатковий магазин до нього та 100 патронів калібру 9 мм Р.А. без маркування, які відносяться до пістолетних патронів травматичної дії, виготовлених саморобним способом із значними порушеннями вимог безпеки «посилені» та є придатними до здійснення пострілів.

Так, 26.02.2019 року, ОСОБА_7 за попередньою домовленістю із ОСОБА_10 , отримав від останнього грошові кошти в сумі 7048 гривень, на картковий банківський рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_7 в АТ «ОТП Банк» в рахунок оплати за раніше обумовлений збут йому вищезазначеної вогнепальної зброї та патронів до неї.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно переніс вищезазначений пістолет з додатковим магазином та патронами до квартири АДРЕСА_3 , де в подальшому незаконно зберігав їх з метою збуту.

В подальшому, 25.03.2019, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, за раніше досягнутою домовленістю із ОСОБА_10 , прибув із ним до під`їду № 3 будинку АДРЕСА_4 , де о 17 год. 05 хв. незаконно збув ОСОБА_10 1 пістолет марки «Blow TR 92» калібру Cal. 9 mm P.A.K» № НОМЕР_1 фірми виробника «Ucysldiz Silah Sanayi Ltd» Туречична, в конструкцію якого саморобним способом внесено зміни у вигляді заглушення отвору для відводу порохових газів гвинтом та висвердлення захисних заглушок в каналі ствола та який є коротко ствольною гладкствольною вогнепальною зброєю калібру 6,5 мм, придатною для здійснення пострілів, а також додатковий магазин до нього та 100 патронів калібру 9 мм Р.А. без маркування, які відносяться до пістолетних патронів травматичної дії, виготовлених саморобним способом із значними порушеннями вимог безпеки «посилені» та є придатними до здійснення пострілів, після чого вказана вогнепальна зброю та патрони до неї були вилучені у ОСОБА_10 співробітниками правоохоронних органів.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно придбав 3 пістолети марки «Blow TR 92» калібру Cal. 9 mm P.A.K» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 фірми виробника «Ucysldiz Silah Sanayi Ltd» Туреччи на, в конструкцію яких саморобним способом внесено зміни у вигляді заглушення отвору для відводу порохових газів гвинтом та висвердлення захисних заглушок в каналі стволів та які є коротко ствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,5 мм, придатною для здійснення пострілів, а також 50 патронів калібру 9 мм Р.А. без маркування, які відносяться до пістолетних патронів травматичної дії, виготовлених саморобним способом із значними порушеннями вимог безпеки «посилені» та є придатними до здійснення пострілів.

03.06.2019 року, ОСОБА_7 за попередньою домовленістю із ОСОБА_10 , отримав від останнього грошові кошти в сумі 15484,00 гривень, на картковий банківський рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_7 в АТ «ОТП Банк» в рахунок оплати за раніше обумовлений збут йому вищезазначеної вогнепальної зброї та патронів до неї.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно переніс вищезазначені пістолети до квартири АДРЕСА_3 , де в подальшому незаконно зберігав їх з метою збуту.

03.07.2019, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, за раніше досягнутою домовленістю із ОСОБА_10 , перебуваючи разом із ним біля під`їду № 3 будинку АДРЕСА_4 , де о 17 год. 30 хв. незаконно збув ОСОБА_10 3 пістолети марки «Blow TR 92» калібру Cal. 9 mm P.A.K» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 фірми виробника «Ucysldiz Silah Sanayi Ltd» Туреччи на, в конструкцію яких саморобним способом внесено зміни у вигляді заглушення отвору для відводу порохових газів гвинтом та висвердлення захисних заглушок в каналі стволів та які є коротко ствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,5 мм, придатною для здійснення пострілів, а також 50 патронів калібру 9 мм Р.А. без маркування, які відносяться до пістолетних патронів травматичної дії, виготовлених саморобним способом із значними порушеннями вимог безпеки «посилені» та є придатними до здійснення пострілів, після чого вказана вогнепальна зброю та патрони до неї були вилучені у ОСОБА_10 співробітниками правоохоронних органів.

Також, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно придбав 10 пістолетів марки «Blow TR 92» калібру Cal. 9 mm P.A.K» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 фірми виробника «Ucysldiz Silah Sanayi Ltd» Туреччина, в конструкцію яких саморобним способом внесено зміни у вигляді заглушення отвору для відводу порохових газів та видалення заглушки з каналу ствола, а також 200 патронів з маркуванням «Вій 9мм Р.А.» до вказаної зброї.

03.04.2020 року, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, за попередньою домовленістю із ОСОБА_10 , отримав від останнього грошові кошти в сумі 40700 гривень, на картковий банківський рахунок № НОМЕР_15 відкритий на ім`я ОСОБА_7 в АТ «Альфа-Банк» в рахунок оплати за раніше обумовлений збут йому вищезазначеної вогнепальної зброї та патронів до неї.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно переніс вищезазначені пістолети та патрони до них в автомобіль марки «Mersedes Benc С220» сірого кольору, державний номер НОМЕР_16 та помістив у багажний відсік, де в подальшому незаконно зберігав їх з метою збуту.

11.04.2020, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, за раніше досягнутою домовленістю із ОСОБА_10 , прибув до під`їду № 3 будинку АДРЕСА_4 , де о 14 год. 40 хв. незаконно збув ОСОБА_10 10 пістолетів марки «Blow TR 92» калібру Cal. 9 mm P.A.K» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 фірми виробника «Ucysldiz Silah Sanayi Ltd» Туреччина, в конструкцію яких саморобним способом внесено зміни у вигляді заглушення отвору для відводу порохових газів та видалення заглушки з каналу ствола, а також 200 патронів з маркуванням «Вій 9мм Р.А.» до вказаної зброї, одразу після чого був затриманий співробітниками правоохоронних органів на місці події.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

10 жовтня 2018 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 12-15).
Крім того, 11 квітня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 16).

11 квітня 2020 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 73-75).

12 квітня 2020 року о 14 год. 38 хв. та 13 квітня 2020 року о 15 год. 13 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 67-70, 97-103).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає рішення слідчого судді необґрунтованим, невмотивованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є необґрунтованою, оскільки всі епізоди придбання у підозрюваного зброї є фактично провокацією злочину, здійсненими за ініціативою та під контролем правоохоронців.
Звертає увагу, що саме ОСОБА_10 підбурював ОСОБА_7 до продажу вогнепальної зброї, будь-яких інших осіб, яким би ОСОБА_7 збував зброю немає.
На думку апелянта, ще до початку судового розгляду по суті обвинувального акту, слідчий суддя встановив доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, не дослідивши докази та не провівши повний, всебічний та об`єктивний судовий розгляд, що свідчить про упередженість судді.
Також зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого сторона захисту подала клопотання про допит свідків та долучення документів, однак слідчий суддя відмовив у його задоволенні, чим позбавив можливості довести законність та можливість обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і мотиви відмови у задоволенні цього клопотання в ухвалі слідчого судді відсутні.
Вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, оскільки переховування від слідства неможливе через впровадження карантину на всій території держави, свідок ОСОБА_10 не повідомляв про погрози чи вплив з боку ОСОБА_7 , а також не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Про формальний підхід до розгляду клопотання та упередженість слідчого судді також свідчить те, що текст ухвали повністю скопійований з клопотання слідчого, а в резолютивній частині зазначені прізвище, ім`я та по-батькові не ОСОБА_7 , а іншої особи.
З приводу визначеного розміру застави зазначає, що він значно перевищує розмір застави, визначений для даної категорії злочинів, є непомірним для підозрюваного, а той факт, що ОСОБА_7 є колишнім співробітником СП «Беркут» не може впливати на розмір застави, до того ж, документальні підтвердження служіння в цьому загоні відсутні.
Звертає увагу, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має неповнолітніх дітей, працює неофіційно охоронцем та має джерело прибутку, утримує свою сім`ю, має постійне місце проживання.
Просить ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та зазначив, що наявна провокація злочину, оскільки ОСОБА_10 до подій по цій справі був раніше судимий за ст. 263 КК України, на теперішній час у відношенні нього є ще одна справа, тому з метою пом`якшення покарання він спровокував ОСОБА_7 на вчинення злочину. На теперішній час підозрюваного також провокує СБУ, але він відмовляється. Відомості до ЄРДР були внесені ще в 2018 році, по даній справі було 3 закупки, тобто три окремі злочини, тому потрібно було вносити відомості до ЄРДР після кожного епізоду, але цього зроблено не було. Вважав, що в даному випадку наявна активна провокація, доказів збуту зброї іншим особам немає. Зазначив, що ризиків немає, а в подальшому до призначеного ОСОБА_7 покарання може бути застосована ст. 75 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу свого захисника без доповнень.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 7 років позбавлення волі.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджуються: протоколом огляду місця події від 11 квітня 2020 року, в ході якого в автомобілі підозрюваного було виявлено та вилучено грошові кошти, посвідчення, банківські картки та свідоцтва на ім`я ОСОБА_7 , пістолет, два пусті магазини та 17 набоїв; протоколом огляду від 11 квітня 2020 року, згідно якого у свідка ОСОБА_10 було вилучено картонну коробку, в якій знаходилося 10 предметів, схожих на пістолети чорного кольору, та 200 предметів, схожих на патрони, які ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_7 за раніше перераховані на його рахунок грошові кошти у сумі 40700 гривень; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який показав, що приблизно з 2018 року по теперішній час ОСОБА_7 займається збутом та переробкою вогнепальної зброї, а також продажем бойових припасів, та він неодноразово купував у нього зброю та бойові припаси, які видавав працівникам УСБУ України в Запорізькій області з метою викриття злочинної діяльності останнього; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що 11 квітня 2020 року були запрошені в якості понятих під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_4 , де у їх присутності у ОСОБА_10 було вилучено картонну коробку, в якій знаходилося 10 предметів, схожих на пістолети чорного кольору, та 200 предметів, схожих на патрони, які як пояснив ОСОБА_10 , він придбав у ОСОБА_7 за раніше перераховані на його рахунок грошові кошти у сумі 40700 гривень; висновками експерта № 289-19 від 10 травня 2019 року, № 883-19 від 13 грудня 2019 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи захисту про відсутність доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, а достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.
Отже доводи сторони захисту щодо провокації злочину та підбурювання підозрюваного з боку ОСОБА_10 на вчинення злочину також мають перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.
Не погоджується колегія суддів і з доводами захисника підозрюваного про те, що слідчий суддя, не дослідивши докази та не провівши судовий розгляд, фактично встановив доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя встановив, що наявні в матеріалах провадження докази свідчать лише про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, відповідно лише про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_7 не працює, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, що може вказувати на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність ризику вчинення ним інших аналогічних кримінальних правопорушень з метою отримання прибутку.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним, а також той факт, що засуджений змінює місце свого мешкання (а.с. 21), свідчать про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а факт впровадження карантину на території України не свідчить про неможливість підозрюваного почати переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Незважаючи на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, встановлені ризики є високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, дружину та неповнолітніх дітей, а за словами сторони захисту неофіційно працевлаштований (що не підтверджується матеріалами провадження), висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та утримати його від продовження злочинної діяльності.

Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив з урахуванням абзацу 4 ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідно до якого, у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є колишнім співробітником поліції, отримував дохід від збуту вогнепальної зброї та боєприпасів до неї (за даними епізодами отримав від ОСОБА_10 7048 гривень, 15484 гривень та 40700 гривень), які могли бути використані для вчинення злочинів, а також кількість вогнепальної зброї та патронів, у збуті яких він підозрюється, призначення застави в розмірі не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покрадених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який з урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин справи, не є непомірним для нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд формально та упереджено розглянув клопотання, оскільки повністю скопіював його текст, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказана позиція сторони захисту є лише суб`єктивним відношенням до цього, при тому, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі навів не лише фактичні обставини повідомленої ОСОБА_7 підозри, а і доводи клопотання слідчого, позицію сторін в судовому засіданні та власні мотиви, щодо того, який запобіжний захід слід застосувати до підозрюваного.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали дійсно містить описку в частині зазначення у першому абзаці прізвища, ім`я та по-батькові підозрюваного як « ОСОБА_14 », проте вказаний недолік є формальним, не впливає на суть прийнятого судом першої інстанції рішення та правильність його висновків.

В подальшому ухвалою суду від 14 квітня 2020 року вказану описку було усунуто (а.с. 116).

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/2405/19