Номер провадження: 11-сс/813/381/20
Номер справи місцевого суду: 947/3794/20 1-кс/947/1776/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2020 р. по кримінальному провадженню №0000114 від 19.02.2020 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Йосипівка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм навантажувачу ТОВ «Делекс Транспорт», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволені клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його в період часу з 22 год. до 06 год. наступної доби не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 19.04.2020 р., покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуюче своє рішення, слідчий суддя, врахував, вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до переконання про наявність хоча і мінімального, але ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не було доведено, що наявному ризику не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких заходів, серед яких, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Взявши до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, його сімейний та матеріальний стан, слідчий суддя прийшов до переконання, що наявному ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду можливо запобігти шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби в межах строку досудового розслідування.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з наступних підстав:
- оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України;
- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, не врахував суспільну небезпечність вказаного кримінального правопорушення, внаслідок якого загинуло дві особи;
- слідчим суддею не враховано, що підозрюваний працює на підприємстві водієм навантажувачу і виконуючи у подальшому свої функціональні обов`язки може вчинити новий злочин у сфері безпеки транспорту;
- слідчий суддя не вказав наявність яких саме обставин, передбачених ст. 194 КПК України не доведені прокурором.
Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та відносно ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною першою ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Приймаючи до уваги те, що сторонами не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що така підозра знайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що в судовому засіданні прокурор довів наявність мінімального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд, при цьому враховуючи те, що злочин, який інкримінується ОСОБА_7 відноситься до злочинів, який є необережним та не передбачає умисної форми вини.
При цьому, колегія суддів у даному випадку зважає на те, що слідчим суддею враховані також обставини, які характеризують особу ОСОБА_7 , а саме те, що раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини самого злочину.
Слідчим суддею надана оцінка іншим ризикам, заявленим слідчим у клопотанні та зазначено про відсутність таких ризиків, як вплив на потерпілих та вчинення інших злочинів, з якими також погоджується і апеляційний суд з огляду також на те, що, з моменту застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме протягом майже місяця, прокурором не надано відомостей щодо впливу підозрюваним на потерпілих, а також вчинення інших злочинів, а тому на думку колегії суддів, ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також не знайшли свого підтвердження на момент розгляду апеляційної скарги, тому доводи прокурора є необґрунтованими.
В свою чергу, колегія суддів зважає на те, що підозрюваний ОСОБА_7 з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища.
Щодо доводів прокурора з приводу того, що ОСОБА_7 працює на підприємстві водієм та у подальшому виконуючи свої функціональні обов`язки може вчинити новий злочин у сфері безпеки транспорту, не знайшли свого підтвердження, оскільки у судовому засіданні захисник ОСОБА_8 долучив до матеріалів справи наказ, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_7 переведений на посаду вантажника.
Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу в достатній мірі запобігає хоча і мінімальному, але ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя, загалом взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в повній мірі врахував особу підозрюваного, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Беручи до уваги вище зазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора такими, що не знайшли свого підтвердження, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2020 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком до 19.04.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4