Справа №350/394/18
Провадження № 1-кп/345/66/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2020 року м. Калуш

Колегія суддів Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000116 по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

19.04.2019 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Івано-Франківського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки кримінальне провадження станом на даний час не розглянуто, а термін тримання під вартою обвинуваченого спливає 30 березня 2020 року. На думку прокурора, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Також, судовий розгляд у кримінальному провадженні тримає, не завершено дослідження письмових доказів, а обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, матеріальні та моральні збитки не відшкодував потерплій, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явились.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечив проти продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого з тих підстав, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачений намірів ухилятися від суду не має, вина обвинуваченого не доведена. Також, у судовому засіданні допитано потерпілу і свідків сторони обвинувачення, що унеможливлює наявність такого ризику як незаконний вплив на потерпілих та свідків. На підставі наведеного, адвокат просить суд змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних засобів електронного спостереження.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04 січня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. В подальшому обвинуваченому неодноразово продовжувався термін дії запобіжного заходу, востаннє - ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 строком на 60 днів до 30.03.2020 включно.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, колегія суддів враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, судом взято до уваги особливу тяжкість обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 , а тому об`єктивним є твердження прокурора, що під острахом кримінальної відповідальності останній може ухилятися від суду. Наявність такого ризику узгоджується із рішенням ЄСПЛ у справі від 26.07.2001 «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 п.81, в якому зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Також, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Так, у судовому засіданні допитано свідків сторони обвинувачення та потерпілу, однак не вирішено клопотання захисника обвинуваченого щодо допиту свідків сторони захисту.

Враховуючи характер висунутого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_6 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Суд вважає, що ризики, які слугували підставами для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та продовжують існувати, а тримання його під вартою є виправданим та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службові особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі, обвинувачений не має постійного місця проживання.

При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою терміном на 60 днів.

Крім цього, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства та спричинив смерть потерпілого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 25 травня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: