ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/2973/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3456/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , щодо продовження строків тримання під вартою,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , строком на 60 днів, до 11 січня 2020 року.

Судове рішення мотивоване тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нове рішення, яким застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині продовження строків тримання під вартою, вважає його необґрунтованим.

Вказує, що ризики відсутні та не підтверджені жодними доказами з боку прокурора.

Наголошує, що суд за власною ініціативою не може ставити питання про продовження тримання під вартою. При цьому посилається на рішення КСУ від 23.11.2017 року, згідно якого така позиція суду є порушенням принципу незалежності і безсторонності судової влади.

Вказує, що обвинувачений вже знаходився на волі сплачував заставу, проте в незаконний спосіб знову опинився за гратами.

При цьому перебуваючи на волі обвинувачений з`являвся до слідчого та суду за першою вимогою, хоча міг втекти.

Посилається на практику ЄСПЛ з приводу тримання осіб під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, який підтримав апеляційну скаргу захисника, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а саме за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, за яке в т.ч. передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, зібраними під час досудового розслідування доказами.

Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

При цьому колегія суддів враховує, що обвинуваченому інкримінується вчинення розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 неодружений, офіційно не працевлаштований, а отже не має стійких соціальних зв`язків.

Крім того до обвинуваченого раніше застосовувався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка була сплачена обвинуваченим. Проте слідчим суддею Куп`янського міськрайонного суду Харківської області запобіжний захід було змінено на тримання під вартою, а заставу звернуто у дохід держави.

Вказані обставини, зокрема рішення слідчого судді, яким констатовано порушення ОСОБА_7 умов запобіжного заходу, свідчать про існування ризику втечі, поза розумним сумнівом.

Також колегія суддів вбачає існування ризику впливу на свідків з боку обвинуваченого, оскільки як зазначав прокурор під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, справа перебуває в суді першої інстанції на стадії судового розгляду, всі свідки по справі не допитані, а тому з метою отримати покази свідків на свою користь, обвинувачений може вдатися до дій пов`язаних з тиском на них.

Так, свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції заявляла про те, що вона бачила як обвинувачений ОСОБА_7 намагався вплинути на свідка ОСОБА_10 .

З огляду на значимі для даного провадження обставини, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , щодо продовження строків тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -