справа № 274/1109/20 провадження № 1-кс/0274/242/20
У Х В А Л А
Іменем України
14.02.2020 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження № 0000137 від 12.02.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна,-

В с т а н о в и в:

Згідно поданого клопотання, слідчий СВ Бердичівського ВП ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на мобільний телефон «tехеt» кнопочного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чотири сім-карти мобільного оператора «лайфселл», скетч-карти в кількості З шт., металеві щіпці для нігтів, куртку червоного кольору з капюшоном, на рукавах якої білі смуги, штани чорного кольору у вигляді джинсів.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в період часу з 21.00 год. 11.02.2020 по 08.00 год. 12.02.2020 р. невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем марки «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_3 , який по довіреності належить ОСОБА_5 , та був залишений останнім поряд будинку № 48 по вул. Вінницький в м. Бердичеві. Внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 30 тис. грн.
Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 12.02.2020 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 289 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено причетність до даного злочину гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 .
12.02.2020 р. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
13.02.2020 р. кримінальне провадження було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 289 КК України.
Під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 було вилучено наступне майно: мобільний телефон «tехеt» кнопочного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чотири сім-карти мобільного оператора «лайфселл», скетч-карти в кількості З шт., металеві щіпці для нігтів, куртку червоного кольору з капюшоном, на рукавах якої білі смуги, штани чорного кольору у вигляді джинсів.
Таким чином, зазначене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
Слідство зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим.
Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Слідчий ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання просить задовольнити.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що слідчим відділом Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000137 від 12.02.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.02.2020 р., під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 було вилучено наступне майно: мобільний телефон «tехеt» кнопочного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чотири сім-карти мобільного оператора «лайфселл», скетч-карти в кількості З шт., металеві щіпці для нігтів, куртку червоного кольору з капюшоном, на рукавах якої білі смуги, штани чорного кольору у вигляді джинсів.
Постановою слідчого СВ Бердичівського ВП ОСОБА_3 від 12.02.2020 р. виявлене та вилучене під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000137.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Судом встановлено, що виявлене та вилучене під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 майно (а саме: мобільний телефон «tехеt» кнопочного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чотири сім-карти мобільного оператора «лайфселл», скетч-карти в кількості З шт., металеві щіпці для нігтів, куртка червоного кольору з капюшоном, на рукавах якої білі смуги, штани чорного кольору у вигляді джинсів) має значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та яке було вилучене з метою його збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, враховуючи вищевикладене, існують достатні підстави вважати, що виявлене та вилучене відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.02.2020 р., майно (речі) є речовим доказом злочину, а тому з метою забезпечення належного його зберігання, а також проведення ряду інших слідчих дій виникла необхідність у накладенні на нього арешту, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,

П о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на мобільний телефон «tехеt» кнопочного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чотири сім-карти мобільного оператора «лайфселл», скетч-карти в кількості З шт., металеві щіпці для нігтів, куртку червоного кольору з капюшоном, на рукавах якої білі смуги, штани чорного кольору у вигляді джинсів, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було виявлено та вилучено згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.02.2020 р.
Виконання ухвали покласти на слідчих СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1