Справа № 125/163/17
Провадження №11-кп/801/66/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000343 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора та представника ПАТ «Страхова компанія УНІКА» - адвоката ОСОБА_9 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 30.09.2019, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Могилів-Подільський Вінницької області, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого експедитором ТОВ «Робота в Європі», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4 135,32 грн. судових витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Позов ОСОБА_10 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_10 понесену матеріальну шкоду пов`язану із встановленням надгробного пам`ятника у розмірі 21 300 грн.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_8 та з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн.
Позов ОСОБА_11 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 заподіяну злочином матеріальну шкоду у розмірі 13 922 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 134 200 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_12 та малолітнього сина ОСОБА_13 завдану злочином моральну шкоди у розмірі по 94 200 грн. на кожну дитину, а загалом 188400 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_11 завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, завдану злочином моральну шкоди у розмірі 5 800 грн., регламентні виплати за померлого чоловіка у розмірі 17 400 грн., а загалом 123200 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_12 та малолітнього сина ОСОБА_13 завдану злочином моральну шкоду у розмірі по 5 800 грн. на кожну дитину, а загалом 11600 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_12 та малолітнього сина ОСОБА_13 регламентні виплати за померлого батька у розмірі по 17 400 грн. на кожну дитину, а загалом 34800 грн.
Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 понесену процесуальну витрати в сумі 11 555 грн.
Позов ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 задоволено повністю.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_14 регламентні виплати за померлого батька у розмірі 17 400 грн. та завдану злочином моральну шкоду у розмірі 5 800 грн., а загалом 23200 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_15 регламентні виплати за померлого батька у розмірі 17 400 грн. та завдану злочином моральну шкоду у розмірі 5 800 грн., а загалом 23200 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_14 регламентні виплати за померлого батька у розмірі 17 400 грн. та завдану злочином моральну шкоду у розмірі 5 800 грн., а загалом 23200 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 94 200 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 94 200 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 94 200 грн.
Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 судові витрати в сумі 2 000 грн.
Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 судові витрати в сумі 2 000 грн.
Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_8 на користь на користь ОСОБА_14 судові витрати в сумі 2 000 грн.
Позов ОСОБА_16 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_16 завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 17 233 грн. та завдану злочином моральну шкоду у розмірі 140 000 грн. , а загалом 157233 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_16 понесену матеріальну шкоду у розмірі 41 758 грн.
Стягнуто в рівних частках з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_8 на користь на користь ОСОБА_16 понесених процесуальних витрат в сумі 7 000 грн.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, 21.10.2016 близько 17:30 год водій ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація республіки Польща), рухаючись автодорогою «Могилів-Подільський Житомир», в напрямку м. Вінниці, неподалік с. Шевченкове Барського району Вінницької області, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність кінця підйому, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при виконанні маневру обгону, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху України, перетинати яку заборонено, виїхав автомобілем на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_18 та пасажир його автомобіля ОСОБА_19 загинули на місці події, пасажири автомобіля «ВАЗ 21099» - ОСОБА_20 та ОСОБА_21 отримали легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 154 від 07.11.2016 ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми-синця на лобі справа, синця та забитої рани в ділянці лівої вушної раковини, крововиливів під оболонки та речовину лівої та правої тім`яних долів головного мозку, та під оболонки мозочка, перелому кісток основи черепа; закритої тупої травма грудної клітки та живота-переломів 6, 7, 8, 9-го ребер справа та 5, 6, 7, 8, 9-го ребер зліва по середній ключичній лінії, множинних розривів печінки, крововиливу в жирову клітковину правої нирки, а також забитої рани лівого колінного суглобу, відкритого перелому лівого наколінника та зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки, синців передньої поверхні правого плечового суглобу, саден передньої поверхні грудної клітки справа на рівні 6, 7-го ребер по середнє-ключичній лінії, переднє зовнішній поверхні правого колінного суглобу (11), зовнішньої поверхні лівого стегна в верхній третині (2). Смерть ОСОБА_22 , настала від сполучної травми тіла у вигляді відкритої черепно- мозкової травми та закритої тупої травми грудей та живота, а саме: крововиливу під оболонки та речовину лівої та правої тім`яних долів головного мозку, та під оболонки мозочка, перелому кісток основи черепа, переломів 6, 7, 8, 9-го ребер справа та 5, 6, 7, 8, 9-го ребер зліва по середній ключичній лінії, множинних розривів печінки, крововиливу в жирову клітковину правої нирки, яка ускладнилась гострою масивною крововтратою, що підтверджується кровотечею в черевну порожнину в кількості 800 мл., множинними переломами ребер зліва та справа, переломом кісток основи черепа, крововиливами під оболонки та речовину тім`яних долів головного мозку, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя під час заподіяння, і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153 від 07.11.2016 ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми-крововиливів під оболонки та в речовину потиличних долів головного мозку, та під оболонки мозочка; забитих рана голови; синців на лобі справа, у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, на носі, в ділянці скроні справа, підборідді справа; саден на підборідді зліва; закритої тупої травма грудної клітки та живота - поперекового перелому грудного відділу хребта з ушкодженням спинного мозку між 2-м та 3-м грудними хребцями; переломів 3, 4, 5, 6, 7-го ребер справа по середньо ключичній лінії та 6, 7-го ребер по лопатковій лінії, 2, 3, 4, 5, 6, 7-го ребер зліва по середньо ключичній лінії та 6, 7, 8-го ребер по лопатковій лінії з ушкодженням пристінкової плеври, розриву серця, множинних розривів печінки, а також синців по зовнішній поверхні лівої кисті (2), по передній поверхні лівого передпліччя в середній третині (2), по зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині (3), в нижній частині передньої поверхні правого колінного суглобу, по передній поверхні правої гомілки в середній третині, по внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу в ділянці щиколотки (2); саден по передній поверхні правої гомілки в верхній третині та в середній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, по передній поверхні правої гомілки в верхній третині. Смерть ОСОБА_19 , настала від закритої тупої травми грудної клітки та живота - поперекового перелому грудного відділу хребта з ушкодженням спинного мозку та множинних переломів ребер зліва та справа, розриву серця та множинних розривів печінки, яка ускладнилась гострою масивною крововтратою, що підтверджується наявністю перелому грудного відділу хребта, множинних переломів ребер зліва та справа, розривом серця, кровотечею в ліву та праву плевральну порожнину в кількості 2000 мл. Сполучна травма тіла від якої настала смерть ОСОБА_19 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя під час заподіяння, і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи № 822а від 05.12.2016, зіткнення автомобілів «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація республіки Польща), та «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , сталося на смузі руху в напрямку м. Могилів-Подільський, тобто на смузі руху автомобіля «ВАЗ 21099».

Відповідно висновку автотехнічної експертизи № 849а від 30.12.2016 дії водія автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація республіки Польща), ОСОБА_23 регламентувалися виконанням вимог п. 10.1 ПДР України та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України. В даній обстановці в діях ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України, та вимог горизонтальної дорожньої розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху України (вузька суцільна лінія, перетинати які заборонено), які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, неповнотою судового розгляду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
На думку адвоката, неповнота судового розгляду полягала у тому, що клопотання про виклик та допит судового експерта ОСОБА_24 судом було задоволено під час судового засідання 26.04.2019, але під час судового засідання 27.09.2019 безпідставно відмовлено в виклику вказаного експерта автотехніка, про що зафіксовано в журналі судового засідання.

Крім того, відсутні фонограми судових засідань від 03.02.2017, 21.02.2017, 01.03.2017, 14.03.2017, 04.04.2017, 17.05.2017, 31.05.2017, 12.06.2017, 27.07.2017, 18.12.2019, 24.01.2018, а судове засідання яке було призначено на 26.06.2017 взагалі не зафіксовано на технічний носій та відсутній запис і в журналі судових засідань.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Барського районного суду Вінницької області від 30.09.2019 щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

На думку прокурора злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів та обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 вказують на підвищений ступінь тяжкості вказаного злочину.

Так, ОСОБА_8 порушив 4 пункти Правил дорожнього руху України, внаслідок чого отримали тілесні ушкодження та від отриманих тілесних ушкоджень померли ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , тому ОСОБА_8 має бути засудженим до більш суворого покарання ніж призначеного йому вироком суду.

Представник ПАТ «Страхова компанія УНІКА» - адвокат ОСОБА_9 просив змінити вирок Барського районного суду Вінницької області від 30.09.2019 та у частині задоволення цивільного позову ОСОБА_16 до ПрА Т «СК «УНІКА» змінити шляхом зменшення суми матеріальної шкоди з 41 758 грн. до 17 400 грн., у частині стягнення з ПРАТ «СК «УНІКА» процесуальних витрат 7 ООО грн. відмовити; у частині задоволення цивільного позову ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 у частині сягнення з ПрАТ «СК «УНІКА» «регламентні виплати» на користь кожного з трьох позивачів по 17 400 грн. - відмовити; у частині стягнення з ПРАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 процесуальних витрат по 2 ООО грн відмовити; у частині задоволення цивільного позову ОСОБА_10 змінити шляхом зменшення суми матеріальної шкоди з 21 300 грн. до 17 400 грн.; у частині стягнення з ПРАТ «СК «УНІКА» витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. відмовити; у частині позову ОСОБА_11 у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» шляхом зменшення стягнутої матеріальної шкоди з ПрАТ «СК «УНІКА» з 100 ООО грн. до 87 260 грн.; у частині стягнення з ПРАТ «СК «УНІКА» процесуальних витрат 11 555 грн. відмовити; у частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_16 про відшкодування Страховиком майнової шкоди (витрати на поховання та на спорудження пам`ятника) в розмірі 41 758 грн, ОСОБА_10 про відшкодування Страховиком майнової шкоди (витрати на поховання та на спорудження пам`ятника) в розмірі 21300 грн, ОСОБА_11 у власних інтересах до ОСОБА_8 , ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальної шкоди 100 ООО грн. адвокат зазначає, що загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку що становить 17 400грн.

Крім того, судом не враховано, що витрати на поминальний обід за рахунок ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодуванню не підлягають.

У частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_16 , про стягнення з Страховика та ОСОБА_8 понесених процесуальних витрат 7 ООО грн у рівних частках адвокат не погоджується , оскільки витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження, тому залучення Страховика до оплати процесуальних витрат та витрат на правову допомогу є таким, що не відповідає КПК України та ЦПК України.

Адвокат також вважає вирок суду в частині стягнення на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 по 17 400 грн. «регламентної виплати» необґрунтованим, а тому в цій частині вирок підлягає скасуванню, оскільки позивачі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 вже досягли 18 років, тому згідно ст. 1200 Цивільного кодексу вони не є утриманцями померлого, не надали доказів перебування на утриманні та не мають право на отримання страхового відшкодування як утриманці потерпілого.

Крім того, у частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_11 суд мав задовольнити шляхом часткового задоволення з ПрАТ «СК «УНІКА», а саме стягнення з ПрАТ «СК «УНІКА» страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 87 260 грн. (88 260 грн. мінус франшиза 1 ООО грн.), іншу частину стягнути з ОСОБА_8 , тому з цих підстав адвокат просить зменшити вирок у частині цивільного позову ОСОБА_11 , стягнувши з ПрАТ «СК «УНІКА» 87260 грн. матеріальної шкоди.

На стадії апеляційного розгляду до суду апеляційної інстанції надійшли для затвердження мирові угоди, укладені 09.12.2019 між цивільним позивачем ОСОБА_11 та ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» та між цивільним позивачем ОСОБА_10 та ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, на досягнутих у них умовах.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката, які просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора та представника цивільного відповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора та представника ПАТ «Страхова компанія УНІКА» - адвоката ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а мирові угоди затвердити та змінити вирок суду в частині вирішення цивільних позовів.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог при ухваленні вироку та надав вірну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, належності та достатності, а мотиви прийнятих у ньому рішень є належним чином вмотивованими.
Доводи адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 щодо скасування оскаржуваного вироку з підстав неможливості прослухати звукозапис 01.03.2017 та відсутності звукозапису за 26.06.2017 є не вмотивованими, оскільки враховуючи практику касаційної інстанції, Суд вважає за необхідне дати цим доводам оцінку до того, як перейти до аналізу самих апеляційних скарг.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
В матеріалах провадження є як журнал так і технічний носій.
Згідно наявного у справі технічного запису судових засідань звукозапис судового засідання від 01.03.2017 відсутній, однак відповідно до журналу судового засідання вбачається, що 01.03.2017 засідання не відбулось та було відкладено на 14.03.2017.
Вирішуючи питання щодо визнання чи невизнання істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону відсутність певного обсягу інформації на технічному носії, на якому зафіксовано судове провадження Суд має виходити із «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.
Факт проведення судового засідання 01.03.2017 учасниками судового процесу не оспорюється, докази порушення судом порядку розгляду кримінального провадження відсутні, а дотримання поряду проведення судового розгляду ніким не оскаржується.
З огляду не вказане, Суд не вважає виявлені порушення істотними, тобто такими, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення згідно ч. 1 ст. 412 КПК України.
Висновок Суду узгоджується і з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 у справі №5-1кс(15)16, згідно якої: при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені пунктом 7 частини другої статті 412 Кримінального процесуального кодексу України, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії.
Норму права, яка зосереджена в частині п`ятій статті 27, частині четвертій статті 107 і пункті 7 частини другої статті 412 Кримінального процесуального кодексу України, необхідно розуміти з урахуванням положень частини шостої статті 107 цього Кодексу так, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, але при цьому, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд не вважає, що нездійснення допиту експерта у даному кримінальному провадженню є свідченням неповноти судового розгляду, оскільки судом при ухваленні вироку брався до уваги ряд проведених експертиз, при цьому підстав для проведення повторної чи додаткової експертизи не встановлено.
Будь-яких інших обґрунтованих доводів, які б свідчили про необґрунтованість чи незаконність оскаржуваного процесуального рішення, адвокатом ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не наведено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії необережних тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та вірно призначив достатнє покарання в межі санкції частини 3 ст. 286 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення як більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора колегія суддів не вбачає.
Апеляційний суд з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворого покарання ніж те, що йому призначив місцевий суд.

Розглядаючи апеляційну скаргу представника ПАТ «Страхова компанія УНІКА» - адвоката ОСОБА_9 на вирок суду в частині вирішення цивільних позовів Суд зважає на те, що під час апеляційного розгляду до Вінницького апеляційного суду надійшли для затвердження мирові угоди, укладені 09.12.2019 між цивільним позивачем ОСОБА_11 та ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» та між цивільним позивачем ОСОБА_10 та ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, на досягнутих у них умовах.
Положеннями ч.1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною п`ятою вказаної статті закріплено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Таким чином, оскільки кримінальним процесуальним кодексом України питання щодо укладення і затвердження мирової угоди не врегульовані, суд при розгляді клопотання керується положеннями Цивільного процесуального кодексу України, положення якого не суперечать КПК України.
Сторони в своїх угодах визначили розмір морального і матеріального відшкодування, строки їх виконання і умови мирової угоди не суперечать вимогам закону ( ст.ст.22, 23, 1166, 1167,1206 Цивільного кодексу України) і не порушують інтереси інших осіб.
Тому укладені мирові угоди підлягають затвердженню судом на досягнутих в них умовах.
Статтею 208 ЦПК України визначено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Щодо обґрунтованості вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з вироку, вказані вимоги закону судом першої інстанції також були дотримані в повному обсязі.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача щодо неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, з`ясувавши всі вимоги цивільних позивачів обґрунтовано дійшов до висновку, що ці вимоги є законними та підтвердженими належними доказами.
Так, судом першої інстанції встановлено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Так, 04.09.2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_25 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0093303 (далі - Поліс) зі строком дії з 04.09.2016 року до 03.09.2017 року. За вказаним полісом ліміт страхових сум на одного потерпілого: 1ОО ООО грн. за шкоду, заподіяну майну, та 200 ООО грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю.

Предметом страхування за Полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Mazda 6 2.0 2004, НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_8 у дорожньо-транспортній пригоді визнана судом, і вказане беззаперечно породжує обов`язок відшкодування завданої потерпілій особі шкоди, і про те, що дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, що покладає на страховика обов`язок здійснити відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого автомобіля третій особі (потерпілій) шкоди.
Так, судом першої інстанції у даному кримінальному провадженні на підставі ст. 128 КПК України було задоволено цивільні позови потерпілих.
З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши всі вимоги потерпілих обґрунтовано дійшов до висновку про їх задоволення в повному обсязі, оскільки вони є законними та підтвердженими належними доказами.
Так, відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» про те, що станом на 21.10.2016 загальний розмір моральної шкоди за даним вироком не може перевищувати 17 400 грн., оскільки як вбачається з договору (поліса) обов`язкового страхування, останній укладений із лімітом відповідальності на одного потерпілого у розмірі грошової виплати на суму 200 000 гривень (за немайнову шкоду - шкоду, заподіяну життю і здоров`ю), а рішення про стягнення витрат на правову допомогу є вірним.
З огляду на вищевикладене, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» зводяться до однобічного, невірного трактування законодавства, з метою уникнення виконання відповідних зобов`язань.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, так само як і неповноти судового розгляду, переглядом кримінального провадження в апеляційному порядку, не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора та представника ПАТ «Страхова компанія УНІКА» - адвоката ОСОБА_9 без задоволення, однак з підстав затвердження мирових угод вирок слід змінити у частині вирішення цивільних позовів.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , представника ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» адвоката ОСОБА_9 та прокурора залишити без задоволення.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 30.09.2019 щодо ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_12 до ПрАТ «Страхова компанія УНІКА».
Затвердити мирову угоду, укладену 09.12.2019 між цивільним позивачем ОСОБА_11 та ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, на досягнутих у ній умовах та зобов`язати ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» перерахувати: 87 260, 00 грн. на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду, заподіяну транспортному засобу, 5 800, 00 грн. моральної шкоди, 17 400, 00 грн. на користь ОСОБА_11 компенсацію у зв`язку із втратою годувальника, 5 800, 00 грн. на користь ОСОБА_12 компенсацію моральної шкоди, 17 400, 00 грн. на користь ОСОБА_12 компенсацію у зв`язку із втратою годувальника, 5 800, 00 грн. на користь ОСОБА_13 компенсацію моральної шкоди, 17 400, 00 грн. на користь ОСОБА_13 компенсацію у зв`язку із втратою годувальника, протягом п`яти робочих днів після отримання копії ухвали про затвердження мирової угоди.
Затвердити мирову угоду, укладену 09.12.2019 між цивільним позивачем ОСОБА_10 та ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, на досягнутих у ній умовах та зобов`язати ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» перерахувати 17 400, 00 грн. витрат на поховання протягом п`яти робочих
У випадку невиконання стороною відповідача умов мирових угод у зазначений в ухвалі строк, ухвала може бути пред`явлена до виконання для стягнення коштів у примусовому порядку.
В решті вирок залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4