Справа № 478/1304/19 Провадження № 1-кс/478/182/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В даному кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру.
Слідчий в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.
Враховуючи вимоги ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не здійснюється.
Вивчивши матеріали клопотання, приходжу наступного висновку.
Статтею 12 КК України (в редакції Закону, чинного на момент прийняття рішення) передбачено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно ч.1 ст.384 КК України (в редакції Закону, чинного на момент прийняття рішення) завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках, - караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З огляду на те, що чинна редакція ст. 12 КК України класифікує ч. 1 ст. 384 КК України, як кримінальний проступок, що поліпшує становище особи, порівняно з попередньою редакцією, суд застосовує до даних правовідносин зворотну дію закону у часі та, на підставі ст. 12 КК України, класифікує діяння у даному кримінальному провадженні, як кримінальний проступок.
Згідно ч. 1 ст. 294 КПК України (в редакції Закону, чинного на момент прийняття рішення) якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Отже, чинним на момент прийняття рішення кримінальним процесуальним законом України не передбачено порядку продовження слідчим суддею строків досудового розслідування до моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 295-1 КПК України у клопотанні про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру зазначаються інші відомості, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування.
Слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог цієї статті, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи, що матеріали клопотання не містять інших відомостей, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування, таке клопотання слід повернути заявнику.
Керуючись ст. ст. 295-1, 372 КПК України, слідчий суддя,
П о с т а н о в и в:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1