Номер провадження: 11-кп/813/829/20
Номер справи місцевого суду: 500/209/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_12 ,

психолога ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та представника ТОВ «АТБ- МАРКЕТ» ОСОБА_14 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2019 року в кримінальному провадженні №0003024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, із неповною середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу злочину.

Вироком суду вирішена доля речових доказів, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнаний невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст185 КК України виправданий на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК, у зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу злочину.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 25.08.2018 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, знаходячись в приміщені магазину «АТБ- МАРКЕТ», розташованому по вул. Пушкіна, 55, в м. Ізмаїл Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав банку ікри 130 г «Золотий запас» лососева зерниста, вартістю 230 грн, яка належить ТОВ «АТБ- МАРКЕТ», чим заподіяв майнову шкоду на вищевказану суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

В обґрунтування прийнятого рішення районний суд послався на недоведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочину та наявності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі, зі змінами, прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку вказує, що висновки районного суду про недоведеність обвинувачення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, посилається на неповноту судового розгляду та ненадання судом належної оцінки доказам обвинувачення. Прокурор просить повторно дослідити докази обвинувачення, скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «АТБ МАРКЕТ» ОСОБА_14 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КПК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Доводи обґрунтовує тим, що потерпілим надано беззаперечні докази вини ОСОБА_8 . У наданому акті часткової інвентаризації від 25.08.2018 року зазначено дані щодо дати проведення інвентаризації, яка відповідає даті скоєння крадіжки, а також назва та ціна викраденого товару, тому вважає зазначений акт належним доказом. Щодо посилання суду про те, що стороною обвинувачення та потерпілим не надано копію розпорядчого документу керівника підприємства про створення інвентаризаційної комісії із зазначенням її персонального складу, бухгалтерської документації про облікову кількість товару та його ціну, розписки матеріально-відповідальної особи з підтвердженням, що перевірка актів відбулася у її присутності, то такі дії суду невиправдані та втручаються у законну господарську діяльність ТОВ «АТБ МАРКЕТ». Посилається, що матеріали провадження містять довідку про вартість викраденої ОСОБА_8 банки червоної ікри у розмірі 230 гривень, що також є доказом вини обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.
Від представника потерпілої юридичної особи надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, в якій представник просить задовольнити його апеляційну скаргу, зазначивши, що претензій до обвинуваченого матеріального і морального характеру відсутні, оскільки спричинена шкода відшкодована в повному обсязі.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, з`ясувавши думку учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку про можливість апеляційного розгляду за відсутності представника ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та частково апеляційну скаргу представника потерпілого; доводи апеляційної скарги потерпілої юридичної особи; неповнолітнього обвинуваченого, його законних представників та захисника, які погодилися з доводами апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Положеннями ч. 3 ст. 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, допитавши обвинуваченого та його законних представників, дослідивши письмові докази, апеляційний суд вважає, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки щодо недоведеності вини обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що вказує на обґрунтованість апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої юридичної особи, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції визнавав свою вину в тому, що 25.08.2018 року, близько 02 год. 15 хв., таємно викрав одну банку червоної ікри з магазину «АТБ- МАРКЕТ», розташованого по вул. Пушкіна, 55 в м. Ізмаїл Одеської області. Одночасно, обвинувачений ОСОБА_8 заперечував вартість викраденої ікри, зазначеної в обвинувальному акті, та стверджував, що вона коштувала менше ніж 230 гривень, а саме 150-180 гривень.

В оскаржуваному вироку суд дійшов висновку, що в діянні неповнолітнього ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, мотивуючи своє рішення тим, що стороною обвинувачення не надано допустимих доказів на підтвердження вартості викраденого майна, яка б була достатньою для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Так, судом першої інстанції у виправдувальному вироку зазначено, що надані прокурором докази на підтвердження висунутого обвинувачення не доводять ті обставини, що неповнолітній ОСОБА_8 викрав саме ту банку ікри, вартість якої перевищує 176,20 гривень, достатньої для притягнення до кримінальної відповідальності. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що показання законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої особи ОСОБА_14 не підтверджують який саме товар був викрадений неповнолітнім ОСОБА_8 та не встановлена його вартість на момент крадіжки. Також, суд не прийняв до уваги як доказ акт часткової інвентаризації від 25.08.2018 року та довідку про вартість банки ікри, пославшись на їх невідповідність критеріям належності та допустимості доказів. Суд вказав, що стороною обвинувачення, всупереч вимог ст. 242 КПК України, не було ініційовано проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків у даному кримінальному провадженні, оскільки оцінка вартості викраденого товару та розмір матеріальних збитків мають бути встановлені експертним шляхом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений, погодившись з доводами апеляційних скарг щодо доведеності його винуватості у скоєні кримінального правопорушення, пояснив, що злочин ним було скоєно за обставин, які були викладені в обвинувальному акті.

Зокрема обвинувачений пояснив апеляційному суду, що 25.08.2018 року, в нічний час, він, в приміщенні магазину «АТБ-МАРКЕТ», розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, 5, здійснив крадіжку банки червоної лососевої ікри вартістю 230 гривень, яку потім непомітно виніс з магазину та з`їв.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений визнав свою провину, заявив про щире каяття. Відносно вартості викраденої ним банки червоної ікри обвинувачений пояснив, що спочатку не міг розібратися, яка її вартість, тому його матір відшкодувала магазину спочатку 150 гривень, а потім, з`ясувавши точну вартість товару, добровільно доплатила ще 80 гривень. За таких обставин обвинувачений погодився з тим, що вартість викраденого ним товару складає 230 гривень. Обвинувачений просив призначити йому покарання у виді штрафу, надавши докази існування власних коштів.

Законні представники неповнолітнього обвинуваченого та його захисник підтвердили пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його позицію щодо виду та розміру покарання. Так, представники неповнолітнього обвинуваченого зазначили в судовому засіданні апеляційного суду, що на ім`я ОСОБА_8 відкрито рахунок в банківський установі, на якому наявні грошові кошти для сплати штрафу, у зв`язку з чим просили призначити йому покарання у виді штрафу, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України. При цьому, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , його законні представники та захисник категорично заявили, що позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною та принциповою.

За клопотанням прокурора апеляційний судом досліджені докази, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та які підтверджують доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 :

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.09.2018 року за заявою охоронця ОСОБА_15 , працюючого в супермаркеті «АТБ» за адресою: вул. Пушкіна, 55 в м. Ізмаїл Одеської області, про викрадення 25.08.2018 року банки червоної ікри, вартістю 230 гривень, а також пляшки віскі, вартістю 332, 80 гривень (т. 1 а.п. 150);

- довідка про вартість ікри марки «Золотий запас» лососева зерниста, вагою 130 г, яка складає 230 гривень, завірена керуючим магазину «АТБ-МАРКЕТ», з якого згідно обвинувального акту ОСОБА_8 здійснив крадіжку (т. 1 а.п. 151);

- заява про видачу охоронцем вказаного магазину «АТБ» ОСОБА_15 відеозапису з камер відеоспостереження з диском, на якому зафіксовано подія злочину, зокрема як неповнолітній ОСОБА_8 , 25.08.2018 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, перебуваючи у супермаркеті «АТБ-МАРКЕТ» вул. Пушкіна, 55 в м. Ізмаїл Одеської області, у відділі рибної продукції викрав одну банку товару схожого на банку ікри, після чого поклав її в карман куртки та вийшов з магазину (т.1 а.п. 152-153);

- ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2018 року про накладення арешту на диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, які знаходяться у торговому залі магазину «АТБ-МАРКЕТ», розташованого по вул. Пушкіна, 55 в м. Ізмаїл Одеської області (т.1 а.п. 154-155);

- протокол огляду предмету від 19.11.2018 року з додатками у вигляді фототаблиць, з роздруківкою відеозапису, на яких зафіксовано як обвинувачений ОСОБА_8 викрадає товар з полиці магазину «АТБ-МАРКЕТ» (т.1 а.п.156-158);

- заява обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_8 від 26.11.2018 року, відповідно до якої він визнавав, що у серпні 2018 року викрав з магазину «АТБ-МАРКЕТ» одну банку червоної ікри, зазначивши, що збитки повністю відшкодовані його матір`ю (т.1 а.п. 167);

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.11.2018 року з додатками у виді фототаблиць, згідно якого неповнолітній ОСОБА_8 показав, як він, 25.08.2018 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, вчиняв крадіжку, перебуваючи у супермаркеті «АТБ-МАРКЕТ» вул. Пушкіна, 55 в м. Ізмаїл Одеської області (т. 1 а.п. 168-171).

Допитана апеляційним судом законний представник неповнолітнього обвинуваченого, його мати ОСОБА_9 , пояснила суду, що після вчинення злочину її сином, вона відшкодувала вартість банки червоної ікри, спочатку у розмірі 150 гривень, а в подальшому ще доплатила 80 гривень, оскільки вони погодилися щодо вартості викраденої банки ікри, яка складає 230 гривень.

Дані про відшкодування матір`ю неповнолітнього ОСОБА_8 матеріальних збитків у розмірі 230 гривень були підтверджені представником потерпілої особи ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» в суді першої інстанції.

За наведених вище обставин апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 230 гривень, що свідчить про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки показання обвинуваченого в суді апеляційної інстанції та повторно досліджені апеляційним судом докази у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_8 у скоєні крадіжки чужого майна.

За таких обставин, апеляційний суд вважає встановленим та доведеним, що 25.08.2018 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись в приміщені магазину «АТБ- МАРКЕТ», розташованому по вул. Пушкіна, 55, в м. Ізмаїл Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав банку ікри 130 г «Золотий запас» лососева зерниста, вартістю 230 грн, яка належить ТОВ «АТБ- МАРКЕТ», чим заподіяв майнову шкоду на вищевказану суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує дані, які характеризують його особу: обвинувачений має постійне місце проживання за місцем реєстрації в м. Ізмаїл, де проживає разом із батьками; має базову загальну середню освіту; характеризується позитивно за місцем навчання; раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався; з 2010 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра КУ «ІМЦЛ» з діагнозом «Легка розумова відсталість», але на обліку не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №513 від 12.12.2018 року у ОСОБА_8 виявлено ознаки легкої розумової відсталості (F70 за МКХ-10), ступінь виразності та глибина якої не позбавляють його можливості у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 КК України, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.

Приймаючи до уваги, що під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним, суд вважає за можливе призначити неповнолітньому обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту надано докази про наявність у неповнолітнього обвинуваченого відкритого у банківській установі особистого рахунку на якому наявні грошові кошти у сумі 1570 гривень.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені й інші види покарань, повинен бути мотивованим у вироку.

Враховуючи правову позицію вищевказаної постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №5 апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги представника потерпілої особи щодо необхідності призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 найсуворішого виду покарання - позбавлення волі, оскільки не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним про особу обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено.

Відповідно до ст.65, ст. 103 КК України, враховуючи дані про особу винного, його неповнолітній вік, проживання разом з батьками в належних умовах, наявність у нього легкої розумової відсталості, вчинення ним злочину середньої тяжкості вперше, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яким не спричинено тяжких наслідків для потерпілої особи, обставини його вчинення, а також обставини, які у відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання, а саме щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування законним представником обвинуваченого потерпілому спричиненої матеріальної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Висновки апеляційного суду.
З урахуванням обставин встановлених на стадії апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції ухвалений з недотриманням вимог КПК України, визнається судом таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 409, п.3 ст.411 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.420 КПК України нового вироку.

Пунктом третім частини першої статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України №1 від 15.05.2006 року «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у разі коли в апеляційній скарзі ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому більш суворого покарання, то у разі задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції скасовується та ухвалюється новий вирок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2019 року у кримінальному провадженні №0003024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2018 року, яким ОСОБА_8 виправдано за обвинуваченням за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу злочину скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок вступає в силу з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4