Справа № 349/470/18
Провадження № 11-кп/4808/454/19
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 на вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2019 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.1. Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2019 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 ухвалено звільнити від відбування основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покладено на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання - строк тримання під вартою з 04 лютого 2018 року по 07 лютого 2018 року.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - заставу.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 52 860 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят грн.) ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_10

Скасовано арешт автомобіля марки ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 4.2-137/18 - 858,00 грн.

1.2. Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Так, 04 лютого 2018 року біля 03 год. 35 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою дороги по вул. Шевченка в м.Рогатині Івано-Франківської області в напрямку перехрестя з вулицею Галицька. Крім водія, в салоні автомобіля знаходилися пасажири ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_11 .

Під час проїзду заокруглення дороги у ліву сторону водій ОСОБА_7 не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не справився з керуванням, виїхав за межі дороги праворуч та допустив наїзд на електроопору. Таким чином, ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 вказаних Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) під час якої помер пасажир автомобіля ВАЗ-2103 ОСОБА_11 .

В суді першої інстанції, ОСОБА_7 свою вину визнав, повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, щиро розкаявся, засуджує свою поведінку, висловив жаль з приводу скоєного, та просив суд його суворо не карати.

2. Зміст апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор стверджує, що застосовуючи при призначенні покарання ст. 75 КК України, суд не з`ясував фактичну тяжкість вчиненого злочину. Так, ОСОБА_7 вчинив дії які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Даний злочин, згідно ст. 12 КК України є тяжким, та становить підвищену суспільну небезпеку. А тому, звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України унеможливлює виконання превентивної функції кримінальної відповідальності.

З цих підстав, вирок суду першої інстанції прокурор просив скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор доводи апеляційної скарги підтримав з указаних в ній мотивів, та просив про її задоволення.

3.2. Обвинувачений та його захисник, доводи апеляційної скарги заперечили, вирок суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим, просили його залишити його без зміни.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує, то вирок у цій частині перегляду не підлягає.

4.2. Що стосується доводів прокурора в частині невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, та можливості застосування ст.75 КК України, то колегія суддів вважає такі непереконливими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

4.3. Застосування положень ст. 75 КК України суд першої інстанції обґрунтував рядом пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого і колегія суддів погоджується з таким обґрунтуванням.

По перше, зміст положень ст. 3 Конституції України в тому, що саме людина як найвища соціальна цінність визначає зміст і спрямованість діяльності держави. Наведені правові цінності розвинуті у ч. 1 ст. 1 КК України та ч. 1 ст. 2 КПК України, де послідовно за черговістю вказано, що кримінальний закон та кримінальне провадження у першу чергу захищають особу від суспільно-небезпечних посягань, а вже потім існуючий правопорядок.

Примат прав особи перед державою в даному випадку означає, що у питаннях кари думка особи, яка безпосередньо потерпіла від злочину є визначальною, саме вона може визначити дійсну співмірність покарання скоєному проти неї.

Потерпілий ОСОБА_16 (батько загиблого ОСОБА_11 ) просив суд, суворо не карати обвинуваченого, не позбавляти його волі, та надати шанс для виправлення. З урахуванням принципу верховенства права (ст. 8 КПК України), апеляційний суд вважає, що думка потерпілого щодо позбавлення обвинуваченого волі повинна бути врахована.

По друге, обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, суд врахував те, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, висловив жаль з приводу скоєного. Це обґрунтовано враховано судом при застосуванні до ОСОБА_7 приписів ст. 75 КК України.

По третє. Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку в нарколога не перебуває. Судом також враховано, висновок Рогатинського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, згідно з яким виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

4.4. Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення покарання відповідно до ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

5. Висновки апеляційного суду.

З огляду на вказане слід дійти висновку, що призначене покарання відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто м`яким у даних конкретних обставинах. Судом першої інстанції вірно застосовано приписи процесуального закону (ст. 50, 65 67, 75 КК України).

Вирок суду першої інстанції законний, обґрунтований та вмотивований. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5