Справа № 529/208/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мильці, Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого

23 травня 2007 року вироком Диканського районного суду Полтавської області з а ч. 2 ст. 289, ст. 75 КК України до одного року позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;

11 лютого 2009 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ст. 69 КК України до 80 годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за попереднім вироком від 23.05.2007 року остаточно засуджено до 1 року та 10 днів позбавлення волі;

06.03.2012 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;

22 лютого 2013 року вироком Пирятинського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 до 4 років позбавлення волі,

29.03.2016 року згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів

обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, та угоду про примирення між ним та потерпілим ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 22.02.2020 року близько 23 год. 00 хв. на території сарайного комплексу, розташованого по вул. Залісній, в смт. Диканька Полтавської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер, наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів рукою, стиснутою в кулак, у область голови потерпілому ОСОБА_5 , а також правою ногою у взутті в область ребер потерпілого. Внаслідок цього потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді синців та садна шкіри обличчя, тулуба та лівої верхньої кінцівки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 223 від 10.03.2020 року, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши міркування з приводу її затвердження прокурора, потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , які угоду підтримали, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши потерпілому і обвинуваченому наслідки її затвердження, суд приходить до висновку, що угода про примирення може бути затверджена, а обвинуваченому може бути призначена узгоджена сторонами міра покарання з наступних підстав.

Як вбачається з пояснень потерпілого і обвинуваченого в суді, змісту угоди про їх примирення, вона укладена ними на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, є об`єктивні підстави для виконання обвинуваченим ОСОБА_4 взятого на себе обов`язку відбути визначене сторонами покарання у виді 140 годин громадських робіт. В угоді вказані вірне формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження, є вірною.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді 140 годин громадських робіт, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання.

В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений пояснили, що кожен з них розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 468, 471-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 17 березня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 140 /сто сорок/ годи громадських робіт.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду набирає законної сили після 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Головуючий: