Провадження №1-кс/369/3339/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 14.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, який мотивує тим, що СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області розслідується кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 14.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
14.06.2019 місцевою прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за № 0000407 від 14.06.2019, за ознаками
кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що з 12.08.2015 на підставі
договору купівлі-продажу, укладеного з Товариством з обмеженою
відповідальністю "КСК ГРУП", ОСОБА_4 є власником земельної ділянки
площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009 (далі -
Земельна ділянка»), яка знаходиться у межах Пашківської сільської ради
Макарівського району Київської області.
З того часу і по даний, період ОСОБА_4 вільно її обробляв,
облагороджував, окультурював та засаджував деревами й рослинами.
Проте 22.05.2019 з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме
майно (далі - "ДРРІШМ") стало відомо, що у лютому 2019 року державний
реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості»
ОСОБА_5 за заявою невідомих осіб і без мого відома як єдиного законного
власника Земельної ділянки прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, яким зареєструвала іпотеку Банку щодо Земельної ділянки, а потім через
2 дні перереєструвала право власності на неї за ПАТ "БАНК КАМЕЮ"
(інформаційна довідка додається).
Водночас, ОСОБА_4 ніколи не передавав земельну ділянку в іпотеку
Банку, не підписував з ним жодних договорів, у тому числі договори іпотеки або
договори кредиту.
Разом з тим, згідно з тими ж відомостями ДРРПНМ іпотека ПАТ "БАНК А 310" за Договором іпотеки вже була зареєстрована в ДРРПНМ 18.09.2013 припинена 14.09.2014 року на підставі повідомлення самого ж Банку.
Однак через 4 роки після припинення іпотеки Банк за відсутності будь-яких тля цього правових підстав самостійно вирішив, що Договір іпотеки не припинив свою дію, і 13.02.2019 звернувся до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію іпотеки щодо Земельної ділянки на підставі Договору іпотеки.
Як вбачається з інформаційної довідки щодо Земельної ділянки, реєстрація іпотеки відбулась на підставі повідомлення про нікчемність правочину щодо армиинення договору іпотеки та застосування наслідків нікчемності від 05.10.2018.
Таким чином, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб далі також - "Фонд"), що забезпечує виведення банку з ринку у зв`язку з його т кзідацією, прийняла рішення про нікчемність правочину, за результатами чого вчинила дії, спрямовані на реєстрацію іпотеки та подальшого стягнення на мою земельну ділянку.
У той же час, Верховний Суд через призму своїх рішень неодноразово звертав увагу на тому, що Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними (постанови справах № 910/12294/16 від 11.04.2018 року, № 910/24198/16 від 16.05.2018 та№ ї 19 353/16 від 04.07.2018 року). Рішення (або інший документ) про нікчемність травочинів є внутрішнім розпорядчим документом Банку як суб`єкта ттшодарювання і не може встановлювати обов`язки для третіх осіб щодо повернення майна, зокрема, таке майно може бути повернуто або добровільно, або примусовому порядку на підставі судового рішення.
Слід також зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про :пстему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів (у тому числі поговорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня : впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. З цієї статті, має б;.ти здійснена протягом дії тимчасової адміністрації.
Зокрема, на підставі постанови Правління Національного банку України Х°782 від 04.12.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів ?ізичних осіб прийнято рішення №140 від 04.12.2014 про початок з 05.12.2014 процедури виведення ПАТ "БАНК КАМБІО" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
Відповідно До постанови Правління Національного банку України № 144 від 27.02.2015, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №46 від 02.03.2015 про початок з 02.03.2015 процедури ліквідації ПАТ "БАНК КАМБІО".
Таким чином, тимчасова адміністрація щодо ПАТ "БАНК КАМБІО" діяла з 05.12.2014 по 02.03.2015.
Відтак, перевірка правочинів ПАТ "БАНК КАМБІО" на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, за результатами якої було встановлено нікчемність правочину щодо припинення іпотеки, була закінчена під час процедури ліквідації Банку, а рішення про визнання нікчемним правочину щодо припинення іпотеки було прийняте з порушенням норм ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Натомість, у подальшому, право власності на Земельну ділянку було реєстроване за ПАТ "БАНК КАМБІО" на підставі Договору іпотеки та зідомлення-вимоги Банку від 05.10.2018 в результаті звернення ним стягнення у позасудовому порядку відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку".
Враховуючи державну реєстрацію припинення іпотеки з 14.09.2014, на дату підписання повідомлення-вимоги 05.10.2018 Банк навіть формально не перебував у статусі іпотекодержателя Земельної ділянки, про що також були відсутні відповідні записи у ДРРПНМ.
З огляду на вищезазначене, у Банку не було права надсилати повідомлення та приймати рішення про звернення стягнення на Земельну ділянку у позасудовому прядку на підставі Договору іпотеки згідно з приписами ст. ст. 35-37 Закону граїни "Про іпотеку", а сам Договір іпотеки у зв`язку з припиненням його дії не бути правовою підставою для державної реєстрації права власності ПАТ БАНК КАМБІО" на Земельну ділянку.
Вказане свідчить про те, їдо реєстраційні дії були проведені з грубим порушенням порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та на підставі документів, які не надавали правових підстав для передачі Земельної ділянки в іпотеку ПАТ «БАНК КАМБІО» та її подальшого відчуження на його користь.
Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2019 у справі № МІ 2711/18 за позовом TOB "КСК ГРУП" до ПАТ "БАНК КАМБІО" визнано відсутнім у ПАТ "БАНК КАМБІО" права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним між ТОВ "КСК ГРУП" та ПАТ "БАНК КАМБІО", скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо державної реєстрації права власності за ПАТ "БАНК КАМБІО" на Земельну ділянку, : касовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо припинення права власності ТОВ "КСК ГРУП", скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо державної реєстрації іпотеки за ПАТ БАНК КАМБІО", скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо державної реєстрації обтяжень на користь ПАТ "БАНК КАМБІО" на Земельну ділянку.
Також ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27.05.2019 у справі № 370/1572/19 прийнято рішення про вжиття заходів забезпечення позову до ПАТ "БАНК КАМБІО" та державного реєстратора КІТ "Реєстрація нерухомості" ОСОБА_5 та накладено арешт на Земельну ділянку, відомості про що внесено до ДРРПНМ 04.06.201-9 за № 31847634.
Незважаючи на це, посадовими особами ПАТ "БАНК КАМБІО" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вживаються заходи щодо незаконного відчуження майна та проведення відкритих торгів (аукціону) з продажу Земельної ділянки, які призначені на 02.07.2019 (номер лоту GL23N04785).
Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" ЗП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні "інвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства "і - відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994 року, Series А № 296-А, т -2, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року).
Згідно пункту 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подаються такі документи:
1)заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що ..стяться в Єдиному державному реєстрі;
2)примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення лі зневаженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до
?іншого державного реєстру;
8) установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення і :х:н, що містяться в установчому документі;
Згідно пункту 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство) подаються, зокрема, такі документи:
1)заява про державну реєстрацію змін до цих відомостей;
2)документ про сплату адміністративного збору;
3)один із таких відповідних документів:
а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників;
б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства;
в) заява про вступ до товариства;
г) заява про вихід з товариства;
ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства;
При цьому, справжність підписів учасників, які голосували за рішення, зазначені у підпунктах "а" і "б" цієї частини, засвідчується нотаріально.
Тому, прокурор накласти арешт на земельну ділянку площею 8,4421 га з кадастровим -: мером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Пашківської сільської гіди Макарівського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта -ерухомого майна 27, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а також будівництва на ній об`єктів нерухомості та належить ЛАТ «Банк Камбіо», ().
Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати іеєстрацію, перереєстрацію та іншого виду зміни власника земельної ділянки з галастровим номером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Лашківської сільської ради Макарівського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27.
В судове засідання прокурор не з`явився, причини неявки суду невідомі.
У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки прокурор не довів необхідність такого арешту та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 14.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1