Справа № 487/431/20
Провадження № 1-кс/487/860/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 23.12.2019 року про закриття кримінального провадження №000008 від 23.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 23.12.2019 року про закриття кримінального провадження №000018 від 23.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України за фактом виявлення у нього тілесних ушкоджень під час переведення і ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області до СІЗО м. Миколаєва.

Обґрунтовуючи вимоги скарги зазначив, що висновки до яких слідчий дійшов при закритті кримінального провадження, не відповідають обставинам справи, ним не наведено будь-яких конкретних доказів. Слідчий під час перевірки та винесення постанови не дійшов зрозумілого висновку проте, де, коли, хто конкретно, за яких обставин та з якою метою спричинив йому тілесні ушкодження, що на момент їх отримання він був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, тобто був під контролем правоохоронних органів і установ, де утримуються затримані. Крім того, слідчим не було взято до уваги, що органом досудового розслідування було порушено його право на захист, не було залучено адвоката, пояснення працівників правоохоронних органів лише направлені на приховування своїх протиправних та злочинних дій. При цьому, вважає, що до свідчить потерпілої слід відносити критично, оскільки вона перебувала під дією наркотичних препаратів та нічого не пам`ятала.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав з підстав викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити, зазначивши, що постанова слідчого не вмотивована, ним не проведено будь-яких слідчий дій, тому безпідставно закрив кримінальне провадження, не звернувши уваги на порушення його право на захист.

В судовому засідання слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 просив в задоволенні скарги відмовити посилаючись на те, що

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000018, дійшов до наступного висновку:

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 23.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України за фактом виявлення 14.03.2012 року у арештованого ОСОБА_3 під час доставки його до ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області до Миколаївського СІЗО УДПтСУ в Миколаївській області тілесних ушкоджень.
Постановою від 23.12.2019 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 кримінальне провадження за №0000018 від 23.03.2013 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Так, 19.03.2012 року до прокуратури м. Миколаєва з прокуратури Центрального району м. Миколаєва надійшли матеріали з СІЗО м. Миколаєва відносно того, що 14.03.2012 року до СІЗО з ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області доставлено етапом арештованого ОСОБА_3 за ст..ст. 115 ч.2, 152 ч.2 КК України, у якого під час медичного огляду виявлено крововиливи, садна та гематома голови, крововиливи по поверхні спини та поперековій області, крововиливи задньої поверхні по всій верхній кінцівці, одиничні крововиливи по задній поверхні лівого плеча.
Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , наданих 14.03.2012 керівництву Миколаївського слідчого ізолятора УДПтСУ в Миколаївській області, тілесні ушкодженні він одержав 12.03.2012 близько 22:00 год. в ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області від осіб, з якими утримувався в одній камері.

З цього приводу були допитані працівники ІТТ інспектора-чергові, помічник інспектора, міліціонери, постовий, закупник начальника та фельдшер, які показали , що ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався, будь-яких скарг він нього не надходило, протиправні дії до нього з боку затриманих осіб не виявлялись. 13.02.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який утримувався з ним в однієї камері №14 пояснювали, що ОСОБА_3 вночі впав з ліжка, але медичної допомоги не потребував.

За результати перевірки, постановою помічника прокурора м. Миколаєва ОСОБА_4 від 29.03.2012 було відмовлено в порушення кримінальної справи, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.02.2013 постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.03.2012 скасовано, у зв`язку із посилання ОСОБА_3 на те, що виявлені у нього тілесні ушкодження були заподіяні 10.03.2012 в одному з кабінетів Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області працівниками міліції, одним з яких був ОСОБА_6 . За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження №0000018 від 23.03.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування постановою від 22.05.2013 старшого слідчого прокуратури Центрального району міста Миколаєва ОСОБА_7 кримінальне провадження №0000018 від 23.03.2013було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 06.03.2014 постанову про закриття кримінального провадження від 22.05.2013 скасовано.

В подальшому, за результатами проведеного досудового розслідування постановою від 18.04.2014 старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_12 кримінальне провадження №0000018 від 23.03.2013 було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.05.2015 постанову про закриття кримінального провадження від 18.04.2014 скасовано.

За результатами проведеного досудового розслідування постановою від 30.09.2015 старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_13 кримінальне провадження №0000018 від 23.03.2013 було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 21.01.2016 постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 скасовано.

За результатами проведеного досудового розслідування постановою від 29.07.2016 старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_13 кримінальне провадження №0000018 від 23.03.2013 було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03.12.2019 постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 скасовано.

Постановою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_14 від 10.12.2019 підслідність даного провадження визначена за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві.

Проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000018 від 23.03.2013 доручено слідчому ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування слідчим встановлено наступне:

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №666/788-12 від 25.04.2013, у ОСОБА_3 мались тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, чисельних крововиливів та саден, ран в області голови, обличчя, шиї, задньої поверхні грудної клітини, поперекової області, правої верхньої кінцівки, живота, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Утворення даних тілесних ушкоджень в строк та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи та в первинних показаннях ОСОБА_3 не виключається.

Згідно пояснень ОСОБА_3 , наданих 14.03.2012 керівництву Миколаївського слідчого ізолятора УДПтСУ в Миколаївській області, тілесні ушкодженні він одержав 12.03.2012 близько 22:00 год. в ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області від осіб, з якими утримувався в одній камері.

Будучи опитаний 23.03.2012, під час проведення дослідної перевірки в поряду ст. 97 КГЖ України 1960 року, ОСОБА_3 пояснив, що тілесні ушкодження йому були завдані 12.03.2012 близько 22:00 год. особами, які спільно з ним утримувались в камері ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області. Причиною застосування насильства ОСОБА_3 назвав негативне ставлення до себе через вчинення зґвалтування та замаху на вбивство ОСОБА_15 . Як пояснив ОСОБА_3 , на допомогу він нікого не кликав, оскільки не бачив у цьому необхідності та просто терпів побиття. З приводу завдання тілесних ушкоджень він нікуди із заявами не звертався, оскільки вважав ушкодження не значними.

Будучи допитаним 25.02.2015 в якості потерпілого, ОСОБА_3 змінив свої показання та пояснив, що тілесні ушкодження йому були заподіяні 10.03.2012 працівниками СКР Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ще одною, незнайомою йому особою, з метою спонукати зізнатися в замаху на вчинення умисного вбивства та у зґвалтуванні ОСОБА_15 . Як пояснив ОСОБА_3 , тілесні ушкодження йому заподіювались в адміністративній будівлі Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. В момент побиття ОСОБА_3 перебував в наручниках та лише закривав руками голову.

З приводу наданих ним у березні 2012 року показань ОСОБА_3 пояснив, що вони не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він надав їх на прохання працівників Миколаївського слідчого ізолятора, які попросили не розповідати про побиття працівниками Центрального РВ ММУ.

З метою перевірки та підтвердження факту можливого заподіяння тілесних ушкоджень співробітниками Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, з ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області було витребувано документи щодо ОСОБА_3 . Так, з Журналу № 247 обліку осіб, що тримаються в ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області та протоколу затримання слідує, що 11.03.2012 о 01:25 год. до ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області співробітниками Центрального РВ ММУ УМВС доставлений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було затримано 10.03.2012 о 22:00 год. в порядку ст.. 115 КПК України у кримінальній справі № 12010201 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час зовнішнього огляду на момент доставки в ІТТ у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не виявлено, що підтверджується даними Журналу №273 первинного обстеження та реєстрації медичної допомоги особам, що утримуються в ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області. Під час утримання в ІТТ ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався, бригади ШМД йому не викликались, що також підтверджується показаннями допитаної в якості свідка фельдшера ІТТ ОСОБА_16 .

За даними Журналу № 232 скарг та претензій до працівників міліції від осіб затриманих, взятих під варту або засуджених при доставці їх до ІТТ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_3 доставлений до ІТТ 11.03.2012 о 01:25 год, вивозився з ІТТ для проведення слідчих дій 11.03.2012 (з 12:45 год. по 18:00 год.) та 12.03.2012 (з 10:30 год. до 21: 15 год.), а 14.03.2012 був вивезений у зв`язку з переведенням до Миколаївського слідчого ізолятора УДПтСУ в Миколаївській області. У всіх випадках в Журналі містяться особисті записи ОСОБА_3 про відсутність будь-яких претензій та міститься його підпис.

Допитаний в якості свідка помічник чергового ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_17 пояснив, що під час виводки 13.03.2012 затриманих з камер, він звернув увагу на те, що у ОСОБА_3 мались садна на голові, які той пояснив падінням зі спального місця. Від надання медичної допомоги ОСОБА_3 відмовився, будь-яких претензій щодо співробітників ІТТ та працівників міліції не висловлював. Аналогічні показання надані допитаними в якості свідків інспектором-черговим ІТТ ОСОБА_18 та міліціонером ІТТ ОСОБА_19 .

Допитані по справі в якості свідків інші працівники ІТТ, які перебували на службі впродовж 11.03.2012-13.03.2012, а саме - інспектор-черговий ІТТ ОСОБА_20 , помічник чергового ІТТ ОСОБА_21 , міліціонер ІТТ ОСОБА_22 , міліціонер ІТТ ОСОБА_23 , помічник чергового ІТТ ОСОБА_24 , заступник начальника ІТТ ОСОБА_25 , фельдшер ІТТ ОСОБА_16 пояснили, що їм невідомо нічого з приводу обставин одержання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, за медичною допомогою останній під час утримання в ІТТ не звертався, на стан свого здоров`я та на дії працівників міліції не скаржився.

Допитаний по справі в якості свідка ОСОБА_26 , який утримувався в ІТТ в одній камері з ОСОБА_3 , пояснив, що близько 05:00 год. 11.03.2012 почув гуркіт. Коли прокинувся, то побачив ОСОБА_3 , який тримався руками за голову, проте на пропозицію допомоги відмовився.

Під час досудового розслідування перед керівництвом Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області було ініційовано проведення службової перевірки за заявою ОСОБА_3 , якою факт застосування насильства до нього з боку працівників міліції не знайшов свого об`єктивного підтвердження.

Допитаний в якості свідка заступник начальника СКР Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_27 пояснив, що в березні 2012 року під час проведення ОРЗ було встановлено причетність до вчинення відносно ОСОБА_15 тяжкого злочину ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_6 разом із оперуповноваженим СКР Центрального РВ ММУ ОСОБА_11 доставили ОСОБА_3 до Центрального РВ ММУ для надання показань та в подальшому, в цей же день, він був затриманий слідчим в порядку ст. 115 КПК України 1960 року. Факт застосування до ОСОБА_3 заходів фізичного або психологічного тиску свідок ОСОБА_6 заперечив та пояснив, що особисто ніяких слідів тілесних ушкоджень на видимих ділянках тіла ОСОБА_3 не спостерігав. Аналогічні показання надані допитаними по справі в якості свідків оперуповноваженими СКР Центрального РВ ММУ ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Допитана в якості свідка слідчий СВ Центрального РВ ММУ ОСОБА_10 , пояснила, що 10.03.2012 нею було порушено кримінальну справу № 12010201 за фактом виявлення на території будівельного майданчику ОСОБА_15 з тяжкими опіками тіла за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України. В цей же день до Центрального РВ ММУ співробітником СКР ОСОБА_6 був доставлений ОСОБА_3 .

Під час допиту в службовому кабінеті № 49 Центрального РВ ММУ, будь-яких тілесних ушкоджень на відкритих ділянках тіла ОСОБА_3 слідчий ОСОБА_10 не бачила. Більш того, на уточнююче запитання щодо можливого фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції, ОСОБА_3 відповів відсутністю такого тиску. При проведення повторних допитів в інший день, ОСОБА_10 помітила у ОСОБА_3 синець в області чола, який той пояснив падінням з ліжка.

Допитані в якості свідків конвоїри окремого взводу конвойної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 пояснили, що під час конвоювання 14.03.2012 ОСОБА_3 з ІТТ до Миколаївського слідчого ізолятора останній на факт застосування щодо нього заборонених методів дізнання та слідства не скаржився.

Допитаний по справі в якості свідка черговий - помічник начальника Миколаївського слідчого ізолятора УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_31 пояснив, що виявлені 14.03.2012 під час надходження до Миколаївського слідчого ізолятора тілесні ушкодження ОСОБА_3 пояснив побиттям його особами, які утримувались з ним в одній камері в умовах ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області. Аналогічні показання надані допитаним в якості свідка старшим по корпусному відділенню Миколаївського слідчого ізолятора ОСОБА_32 .

З показань допитаного 23.12.2019 року по справі в якості свідка колишнього головного спеціаліста сектору зв`язків з громадськістю УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_33 слідує, що 10.03.2012, у період з 17:00 год. до 20:00 год., в приміщенні адміністративної будівлі Центрального РВ ММУ УМВС в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5) він спілкувався із ОСОБА_3 з метою підготовки в подальшому офіційної інформації про вчинений злочин та підготовки відео-сюжету з даного приводу. Отримані коментарі ОСОБА_3 були зафіксовані на відеокамеру та в подальшому цей відеозапис 14.03.2012 був поширений на інтернет-ресурсі «Youtube» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Як пояснив ОСОБА_34 , в його присутності до ОСОБА_3 ніхто не заходів фізичного або психологічного тиску не застосовував, спілкування з ним відбувалось у спокійній обстановці та виключно за його бажанням, оскільки йому було роз`яснено, що він може відмовитись від надання будь-яких коментарів. Також свідок звернув увагу органу досудового розслідування на те. що на момент спілкування з ОСОБА_3 інформації про зґвалтування ОСОБА_15 не було та за вказаним фактом кримінальне справа не порушувалась і не розслідувалась. Про факт зґвалтування стало відомо виключно зі слів ОСОБА_3 та інших, причетних до злочину осіб. Під час спілкування з ОСОБА_3 на видимих ділянках його тіла свідок ОСОБА_34 ніяких тілесних ушкоджень не бачив. Проведеним 23.12.2019 за участю свідка ОСОБА_33 оглядом речей та документів , а саме відеоролику з назвою «Исповедь насильника2.тр4», який являється відеозаписом коментарів ОСОБА_3 , одержаних свідком 10.03.2012 А період з 17:00 год. до 20:00 год., встановлено, що ОСОБА_3 у невимушеній формі розповідає про обставини вчинення ним та іншими особами зґвалтування ОСОБА_15 та вчинення в подальшому замаху на її умисне вбивство. При цьому на відкритих та видимих ділянках тіла ОСОБА_3 сліди тілесних ушкоджень відсутні.

До матеріалів кримінального провадження долучено вирок Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.11.2012 у справі № 1423/11382/2012, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 4, 10, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 та ч. З ст. 153 КК України та засуджено до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Зі змісту вказаного вироку слідує, що розповідь ОСОБА_3 , зафіксована свідком ОСОБА_35 , відповідає змісту наданих ним 10.03.2012 під час досудового розслідування та оголошених під час судового розгляду показань, а також результатам проведеного 11.03.2012 за його участі відтворення обстановки та обставин події. Водночас, відповідно до вироку суду, ОСОБА_3 під час судового розгляду змінив свої показання, надані під час досудового розслідування, а також змінював показання, які надавав суду, мотивуючи це тим, що переживав за життя та здоров`я своєї родини. Однак до таких змін показань суд поставився критично, оскільки дослідивши всі обставини справи та зібрані докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що зміна підсудним ОСОБА_3 своїх показань є способом захисту та бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

В ході досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до Центрального районного суду міста Миколаєва із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.11.2012, у задоволенні яких йому було відмовлено, як судом першої інстанції так і апеляційної.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім того, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст. 9, 383, 384 КПК України).

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що під час досудового розслідування слідчим було в повному обсязі проведено досудове розслідування по перевірці обставин викладених у заяві ОСОБА_3 , слідчим було дотримано вимоги закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що постанова від 23.12.2019 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №000018 від 23.03.2013 року є обґрунтованою, вмотививованою, тому відсутні підстави для її скасування.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 23.12.2019 року про закриття кримінального провадження №000008 від 23.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1