ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/119/20 Номер провадження 11-кп/814/601/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМ
ЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26.02.2020 ,-

ВСТАНОВИЛА:
26.02.2020 Машівським районним судом Полтавської області відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_7 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що подання є передчасним, оскільки засуджений за час відбування покарання в Машівській ВК (№9) не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26.02.2020, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував: відомості щодо позитивної поведінки і виправлення ОСОБА_7 , що підтверджується сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання; ОСОБА_7 є єдиним утриманцем двох малолітніх дітей, дружини, яка перебуває у декретній відпустці, родини непрацюючого батька-пенсіонера, який потребує додаткового піклування; ОСОБА_7 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, добровільно частково відшкодовував матеріальні збитки потерпілому; повідомлення Чечелівського РВ філії державної установи "Центр пробації" в Дніпропетровській області № 21/40/3751-19 від 10.12.2019 щодо можливості працевлаштування засудженого ОСОБА_7 до ТОВ "Сіон- Юкрейн" після звільнення; пояснення представника Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» ОСОБА_9 про заохочення та відсутність стягнень, у ОСОБА_7 та, що останній своєю поведінкою довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених в ній, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_7 відбуває покарання 11 місяців і не став на шлях виправлення, шкоду потерпілому ОСОБА_7 не відшкодував, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку.

Положеннями ст. 82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочи.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Пунктом 17 цієї Постанови передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 22.08.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, а саме за те, що ОСОБА_7 28.01.2018 приблизно о 13 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год. по проїжджій частині вул. Мотуза з боку вул. Шевченко в напрямку вул. Степова у м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. Під час руху, в районі буд. №37 по вул. Мотуза в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, водій автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та стану дорожнього покриття, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного характеру для безпечного забезпечення руху, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав за межі проїжджої частини ліворуч, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася по узбіччю у зустрічному напрямку водію ОСОБА_7 , чим грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), п. 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя, та, у даному випадку, які призвели до смерті ОСОБА_10 28.01.2018 на місці пригоди.

6.02.2019 Дніпровським апеляційним судом вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 в частині призначення покарання скасовано, призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В іншій частині вирок залишено без змін.

21.05.2019 комісією Південно-Східного міжрегіонального управління ОСОБА_7 визначено колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання.

16.08.2019 Дніпровським апеляційним судом ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано період попереднього ув`язнення з 30.01.2018 по 26.03.2018 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 4.04.2019.

Кінець строку відбування покарання 8.02.2022.

Станом на 8.02.2020 ОСОБА_7 відбув 1/3 строку основного покарання, а саме на 10.02.2020 відбув строк покарання 1 рік 2 дня позбавлення волі.

З 26.06.2019 ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі "Машівська виправна колонія №9".

ОСОБА_7 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі стягнень не мав, в той час один раз 18.11.2019 був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також характеризується як особа, що стала на шлях виправлення, оскільки працевлаштований нічним сторожем, до виконання робіт по благоустрою відноситься з розумною ініціативою, дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом, а також умов і порядку відбування покарання, вину у вчиненому злочині визнає, вирок вважає справедливим, виконавчі листи не надходили, що підтверджується характеристикою і довідкою про стягнення та заохочення.

Начальником відділення СПС установи ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони, як особа, що довела своє виправлення, а 10.02.2020 на засіданні ДУ «Машівська виправна колонія №9» прийнято рішення про направлення матеріалів до Машівського районного суду Полтавської області щодо вирішення питання про можливість замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - у виді виправних робіт, із залишенням додаткового покарання.

Після звільнення з установи засуджений буде проживати за адресою: вул. Правди, 42 Чечелівський р-н. м. Дніпро та працюватиме монтажником систем вентиляції кондиціювання повітря пневмотранспорту та аспірації в ТОВ «Сіон-Юкрейн».

На комісії установи по заміні покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України та про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України засудженого не було.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них посилки і передачі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

Застосування до засудженого покарання у виді виправних робіт підтверджується можливістю його працевлаштування на посаду монтажника систем вентиляції, кондиціювання повітря, пневмотранспорту та аспірації в ТОВ «Сіон-Юкрейн», яке розташоване в Шосе Запорізьке, 56 кв.479 м. Дніпро із заробітною платою 4243 грн. про що свідчать: повідомлення товариства № 212/11-19 від 07.11.2019, № 240/12-19 від 10.12.2019, Чечелівського РВ філії державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області № 21/40/3751-19 від 10.12.2019 щодо можливості працевлаштування засудженого ОСОБА_7 до ТОВ «Сіон-Юкрейн»(а.с. 6, 8, а.о.с. 64, 72).

Крім того, як вбачається з вироку суду засудженому до покарання призначено 3 роки позбавлення волі, з яких безпосередньо в місцях позбавлення волі ОСОБА_7 відбув 11 місяців. Крім цього, з нього на користь потерпілого стягнуто 400 000 грн, але навіть частина цих коштів ним не відшкодована, ніякі заходи для цього засудженим не вживалися, підтверджуючі документи не надавалися.

З довідки бухгалтерії установи вбачається, що засуджений з липня по листопад 2019 року не працював, а працевлаштований нічним сторожем у грудні 2019 року, медичні документи надані засудженим суду першої інстанції свідчать про те, що в жовтні-листопаді 2019 року останній хворів, що вказує на поважність причин звільнення від роботи. За 2019-2020 роки ОСОБА_7 отримав заробітну плату 3689,99 грн., що підтверджується довідкою головного бухгалтера установи.

Щодо позитивної характеристики засудженого, то дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Посилання апелянта на можливістю його працевлаштування на посаду монтажника систем вентиляції, кондиціювання повітря, пневмотранспорту та аспірації в ТОВ «Сіон-Юкрейн» колегія суддів враховує, але на правильність рішення суду першої інстанції це не впливає.

Отже, даючи оцінку доказам у справі, місцевий суд правильно дійшов висновку, що хоча засуджений за час відбування покарання в ДУ «Машівська виправна колонія №9» і був один раз заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, але відбуття ним покарання протягом 11 місяців з 3 років, з яких він працював лише 3 місяці, а також не відшкодування шкоди потерпілому недостатньо для переконливого висновку, що він став на шлях виправлення.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26.02.2020 про відмову у задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4