Дата документу 24.01.2020
Справа № 334/8441/19
Провадження № 1-кс/334/245/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю старшого слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003923 від 09.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, не працевлаштованому, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимому, однак: 08.11.2019 Вознесенівським ВП ГУНП в Запорізькій області повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.345 КК України,

встановив:

31.10.2019 об 11.20 годині, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи умисно, проникли до квартири АДРЕСА_2 , де відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_9 шнурок із каучука зі вставками із золота 585 проби та кулоном із золота 585 проби, вагою 2,71 г., вартістю 6000 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Далі утримуючи при собі вказане майно, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.3 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

11.12.2019 відносно ОСОБА_5 було складено повідомлення про підозру та 12.12.2019 ОСОБА_5 у присутності його захисника у приміщенні слідчого кабінету Запорізького слідчого ізолятора було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, який є тяжким злочином, існує ризик, згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання. Також підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати виконанню процесуальних рішень, оскільки з метою уникнення покарання за скоєні злочини. Підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зав`язків, що підтверджується тим, що він офіційно не працевлаштований. А також, підозрюваний може вчинити спроби незаконно впливати на свідків та потерпілого від вчиненого ним кримінального правопорушення, шляхом залякування, погроз, вмовляння, або підкупу.

Слідчий вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, або домашній арешт не можливо, оскільки тяжкість кримінального правопорушення скоєного ОСОБА_5 , а також особистість підозрюваного, який не має постійного джерела прибутків, не може запобігти ризикам, передбачені ст..177 КПК України, тому вважається необхідним застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 оскільки підозрюваний має реальну можливість сховатися від слідства або суду, чинити тиск на потерпілих або свідків та вчинити новий злочин.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_5 просив суд не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, оскільки він не має наміру на ухилення від слідства або суду та чинити тиск на потерпілих або свідків. Він запевнив суд, що кожен раз буде з`являтися за викликом та не має наміру вчиняти новий злочин.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_5 доводили слідчому судді, що слідчим та прокурором не доведені підстави для застосування виняткового запобіжного заходу.

Також, захисники доводили суду, що в матеріалах справи не має жодного доказу, який вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вказаному злочині. З представлених слідчим специфікації на прийняття закладом золотих виробів, з якої вбачається, що до ломбарду було здано кулон вагою 1,91 г. та брухт золота у кількості 9 шт. загальною вагою 1,15г та 0,8 г.. Отже, до ломбарду було здано не лише кулон і не вагою 3 гр., як про це зазначає потерпіла. Крім того не має доказу того, що кулон, який заклав ОСОБА_5 до ломбарду, належить саме ОСОБА_9 , оскільки нею не представлено квитанції чи хоча б відповідної бірки на цей золотий вироб.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що органами слідства не представлено не тільки достатніх і законних підстав для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, оскільки суду не представлено жодного доказу, що свідчили би про наявність підстав для застосування такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу й недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Суд, обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежує конституційні права і свободи особи, ще до визнання особи винуватою у скоєнні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.І цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи подане клопотання слідчого, яке погоджено прокурором, суд не вбачає допустимих доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Нормами п. 5 ст. 184 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і повинно містити: виклад обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 взагалі не містить посилання на матеріали, якими б обґрунтовувалась підозра.

Так, згідно представлених слідчим доказів, якими обґрунтовується підозра є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Згідно даного протоколу вбачається, що ОСОБА_9 08.11.2019р. звернулась до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про те, що 31.10.2019р. в її кватиру зайшли двоє раніше невідомих їй чоловіків і шляхом погроз заволоділи її шкіряним паском із золотими вставками та кулоном округлої форми з цирконієм, чим спричинили їй матеріальну шкоду на суму 6000 грн. Проте, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.11.2019р. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 06.11.2019р. о 19.05 год. працівниками поліції в присутності його захисника ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 та ч.2 ст. 345 КК України.

Згідно відомостей з ломбарду, до них було здано кулон вагою 1,91 г. та брухт золота у кількості 9 шт. загальною вагою 1,15г та 0,8 г. Ніяких відомостей та доказів того, що кулон, який заклав ОСОБА_5 до ломбарду, належить саме ОСОБА_9 суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду ні прокурором ні слідчим не доведено, що: потреби досудового розслідування виправдовують найтяжчий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 шляхом застосування до нього тримання під вартою; існують обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; існують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; обставин, які характеризують особу підозрюваного та інше.

За таких обставин, ризик переховування від органів досудового слідства прокурором та слідчим не доведений, натомість повністю спростований доказами сторони захисту.

Доводи прокурора про те, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку також є підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЗСПА у справі «Адам`як проти Польщі».

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

А виходячи з вищевказаних підстав, суд дійшов до висновку для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

При цьому вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у даному кримінальному провадженні, слід обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63,129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби: з 21-00 години до 06 години за адресою: АДРЕСА_3 шляхом заборони залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_3 у визначені судом часи.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду чи слідчого; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 24 березня 2020 року включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: негайно, після її оголошення, вручити підозрюваному; направити для виконання Комунаровського відділення Дніпровському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Ухвала слідчого-судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1