ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/2099/18 Номер провадження 11-кп/814/99/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000795 за апеляційною скаргою прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 7.06.2018,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, уродженця м. Охтирка Сумської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:

30.03.2018 кримінальне провадження за ч.3 ст.185 КК України направлено до Ковпаківського районного суду м. Суми.

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, уродженця с. Косівщина Сумського р-ну Сумської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого.

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 процесуальні витрати в дохід держави в сумі 214,5 грн. з кожного за проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

Учасниками кримінального провадження вирок щодо ОСОБА_10 не оскаржується.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнані винуватими та засуджені за те, що ОСОБА_7 повторно і ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого вчинили відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) за наступних обставин.

8.03.2018 приблизно 04:20 год. ОСОБА_7 і ОСОБА_10 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля буд. № 10 по вул. 9 Травня, м. Суми, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 та вирішили відкрито заволодіти майном, що належить останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_10 , схопивши за верхній одяг потерпілого, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J1 mini», який передав ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_10 відразу ж наніс один удар кулаком правої руки в область голови потерпілому від якого той впав на землю. Коли потерпілий перебував на землі, то ОСОБА_10 наніс йому ще два удари ногами в область грудної клітини, заподіявши останньому фізичного болю. Потім ОСОБА_7 з метою заволодіння майном потерпілого підійшов до нього та, оглянувши кишені ОСОБА_11 , забрав грошові кошти в сумі 900 грн.

Із викраденим чужим майном ОСОБА_7 і ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, на думку останнього суд безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, через це просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, не в повній мірі врахував, дані про особу обвинуваченого, який на час слухання справи не працював, законних джерел прибутку немав, відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим, однак неоноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, зокрема у Ковпаківському районному суді м. Суми слухається справа щодо нього за вчинення корисливого злочину, і це свідчить про сталу поведінку ОСОБА_7 щодо вчинення корисливих злочинів.

Заслухавши доповідь судді і пояснення: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав наведених в ній; обвинуваченого та його захисника, які вважали оскаржуване судове рішення справедливим та законним і просили апеляційний суд врахувати те, що обвинувачений має дружину і працює охоронником "ІнвестКомпанії" в м. Києві та відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини злочину ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому, з корисливою метою, викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно за попередньою змовою, поєднаним із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілого, ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційних злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7«Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі постанова Пленуму) вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У п. 3постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , і те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, досудову доповідь, думку потерпілого, який претензій до ОСОБА_7 не має та не бажає суворого покарання, добровільне та повне відшкодування потерпілому заподіяної матеріальної та моральної шкоди, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обговорюючи правильність призначеного покарання ОСОБА_7 колегія суддів окрім врахованого судом враховує конкретні обставини справи те, що ОСОБА_7 одружений, працює охоронником "ІнвестКомпанії" в м. Києві, що не спростовано прокурором під час апеляційного перегляду.

Щодо доводів прокурора, що ОСОБА_7 вчинив злочин повторно, то колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції дана обставина була врахована при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, під час апеляційного перегляду прокурор не заперечував твердження обвинуваченого, щодо того, що він, ОСОБА_7 інших злочинів на протязі двох років після засудження не вчиняв, саме це спростовує доводи апеляційної скарги, які не підтверджені письмовими доказами про те, що у Ковпаківському районному суді м. Суми слухається справа щодо ОСОБА_7 за вчинення корисливого злочину.

Колегія суддів, враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але сам по собі даний факт не свідчить про неправильність звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Отже, призначене судом ОСОБА_7 покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, яке призначено із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановивши іспитовий строк в максимальних межах та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, суд не порушив приписи ст. 75 КК України, оскільки правильно врахував те, що обвинуваченому призначене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого і конкретні обставини справи наведені вище.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст.ст. 409, 420 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 7.06.2018 щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4