Провадження № 1-кс/947/4773/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання процесуального керівника прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000095 від 14 березня 2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Харківського району Харківської області, громадянина України, українця за національністю, який має вищу освіту, директора та засновника ТОВ «Компанія «АКТИВ ЦЕНТР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000095 від 14.03.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, процесуальне керівництво у якому, здійснюється військової прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України.
У ході досудового слідства встановлено, що у квітні 2018 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), у ОСОБА_4 виник злочинний намір на незаконне заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах.
Так, останній, у квітні 2018 року останній організував привласнення коштів представником ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» ОСОБА_6 , якій у період часу з 04.07.2018 по 30.10.2018 шляхом передачі коштів через ОСОБА_4 , а також зарахування на карткові рахунки останніх № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було ввірено коштів, отриманих ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» від Південного ТерКЕУ на загальну суму 3 271 675,56 грн., якими останні, реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою, всупереч покладених на ОСОБА_6 обов`язків щодо представництва ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» під час виконання договору на будівництво будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , шифр-68/К-2, розпорядилися на власний розсуд, при цьому не використали їх під час будівництва по вказаному договору, що спричинило майнової шкоди Південному ТерКЕУ в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України - організація привласнення чужого майна, яке було ввірено особі, вчиненого в особливо великих розмірах.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, а саме в організації привласнення чужого майна, яке було ввіреного особі, вчиненого в особливо великих розмірах.
Прокурор звертається з клопотанням, обґрунтовуючи тим. що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказавши на його необґрунтованість. Крім того, захисник зазначила, що прокурором було порушено вимоги ч.1 ст.199 КПК України при зверненні до суду з цим клопотанням.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника та зазначив, що він не погоджується з клопотанням, так як підозра є необгрунтованою, а ризики нічим не підтверджені, а тому просив слідчого суддю відмовити в клопотанні прокурора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, взявши до уваги доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

10.03.2020 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачених ч.3 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

19.03.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

16.04.2020 року Одеським апеляційним судом скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 19.03.2020 року та застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

21.04.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси в рамках кримінального провадження продовжено строк досудового розслідування до 23.06.2020 року.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч.4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді клопотання, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри за ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні безпосередньо слідчим суддею.

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання слідчого судді, матеріали, долучені до клопотання доводять наявність обгрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_4 підозри за ч.3 ст.27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Крім того, обгрунтованість підозри була перевірена як слідчим суддею під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, так і судом апеляційної інстанції під час апеляційного провадження.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, слідчий суддя враховує такі обставини.

Враховуючи тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає, що ризики: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; можливого знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тобто ризики, заявлені в клопотанні прокурора, належним чином не доведені стороною обвинувачення.

Так, враховуючі встановлені в судовому засіданні обставини, обгрунтованість підозри та необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає встановленим, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час є достатнім та створює умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування та отримання висновків відповідних експертних досліджень, до закінчення строку дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, ризик переховування від суду хочу і зменшився, однак не відпав, у слідчого судді відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому клопотання про продовження строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, щодо посилань захисника на те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу було подано прокурором із порушенням строку, передбаченого ч.1 ст.199 КПК України, а тому слідчий суддя не має права його розглядати, слідчий суддя зазначає наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, лише 21.04.2020 року слідчим суддею було продовжено строк досудового розслідування, у зв`язку із чим, саме після постановлення зазначеної ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, 23.04.2020 року прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина не перешкоджала розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, та слідчим суддею таке клопотання розглянуто в строк та в порядку, передбачені ч.4 ст.199 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального керівника прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000095 від 14 березня 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту застосованого ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, а також зміни засобів зв`язку;
- утримуватися від спілкування особисто або через інших осіб, а також соціальні мережі, засоби мобільного зв`язку та мобільні додатки з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні та експертами, визначеними слідчим або прокурором.
Ухвала слідчого судді щодо продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків покласти на відповідний орган Національної поліції України.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 22.06.2020 року, включно.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1