Провадження № 1-кп/756/205/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005266 від 04.06.2017 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 20.11.2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 27.06.2002 року звільненої умовно-достроково з не відбутим покарання 1 рік 1 місяць 21 день; 22.10.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, 19.10.2004 року звільненої у зв`язку з відбуттям покарання; 28.07.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненої 06.01.2009 року умовно-достроково з не відбутим покарання 3 місяці 15 днів; 21.01.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільненої 26.05.2011 року у зв`язку з відбуттям покарання; 06.11.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 13.02.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 19.10.2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 15.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці; 28.02.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці; ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2019 вирок змінено - вважати засудженою за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимою 15.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, вчинила повторно корисливий злочин за наступних обставин.
03.06.2017 року приблизно о 20 год. 20 хв. у ОСОБА_6 , яка перебувала у приміщенні торгівельного залу магазину «LC Waikiki» (ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН»), розташованого у ТРЦ «Дрім Таун», що за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 1-Б, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: сукні, артикул 7Y0937Z4, в кількості 1 штуки, вартістю 132 гривні 50 копійок (без урахування ПДВ) та футболки, артикул 7Y0512Z4, в кількості 1 штуки, вартістю 149 гривень 17 копійок (без урахування ПДВ), які належали ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН».
Реалізуючи вказаний умисел, в той же час того ж дня перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «LC Waikiki» за вищезазначеною адресою, ОСОБА_6 впевнившись, що за її протиправними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, взяла вищезазначений товар та сховала його під свою куртку, в якій прийшла до магазину «LC Waikiki», і направилася до виходу з магазину.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважала необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, остання пройшла повз лінію кас магазину «LC Waikiki», не розрахувавшись за сукню, артикул 7Y0937Z4, в кількості 1 штуки вартістю 132 гривні 50 копійок (без урахування ПДВ), та за футболку, артикул 7Y0512Z4, в кількості 1 штуки вартістю 149 гривень 17 копійок (без урахування ПДВ), які належали ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН», а всього на загальну суму 281 гривня 67 копійок (без урахування ПДВ), та направилась до виходу з магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, так як спрацювала сигнальна рамка лінії контролю, яка розташована на виході із вищезазначеного магазину, і ОСОБА_6 була зупинена працівником охорони магазину «LC Waikiki».
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його кінця, ОСОБА_6 могла спричинити ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН» майнову шкоду на суму 281 грн. 67 коп. (без урахування ПДВ).
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, повторно, тобто скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитана в судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі та повністю підтвердила обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення замаху на крадіжку, щодо кількості, вартості та виду товару, який вона 03.06.2017 намагалася викрасти, щодо причин, через які вона не змогла злочин довести до кінця. Обвинувачена шкодує про вчинене, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, стверджуючи, що вона зробила для себе належні висновки, просить суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачена розуміє зміст тих обставин, які вона не оспорює, чи є добровільною та істинною її позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.
Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої доведена та її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченій за вчинене кримінальне правопорушення у відповідності зі ст.ст. 65-68 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання, причини, через які злочин не було доведено до кінця.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
За місцем проживання скарги від сусідів та мешканців будинку до ЖЕД-316 відносно обвинуваченої не надходили, на обліку у лікаря психіатра обвинувачена не перебуває, проте з 11.03.2003 ОСОБА_6 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом «Розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», що підтверджується довідкою Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія». Обвинувачена не працевлаштована, не заміжня, має дитину 2014 року народження, раніше неодноразово судима, в останнє -вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці та 28.02.2019 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці (з врахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 04.06.2019 про зміну вироку).
Інкримінований у даному кримінальному провадженні злочин ОСОБА_6 вчинила будучи засудженою вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, ухиляючись від відбування покарання, призначеного за сукупністю вироків.

Зі слів обвинуваченої, не спростованих жодним учасником кримінального провадження, лише 26.10.2017 її було затримано та поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор», а потім направлено до Чернігівської ВК (№ 44) для відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017.

Для розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_6 на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2018 була переведена з Чернігівської ВК (№ 44) до ДУ «Київський слідчий ізолятор» та тимчасово залишена до завершення судового розгляду. В цей період відносно ОСОБА_6 і було ухвалено вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2019 за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України за злочини, вчинені обвинуваченою в 2014 році.

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_6 жодні запобіжні заходи не застосовувалися.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 виду та розміру покарання суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, а оскільки ОСОБА_6 даним вироком визнається винуватою у вчиненні злочину 03.04.2017, тобто до ухвалення попереднього вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2019, то необхідно ще й застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.
Підстав для застосування до обвинуваченої ст.ст. 69, 75, 76 КК України суд не знаходить.
Вищенаведене покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню на підставі ч. 9 ст.100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складання покарань за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року - у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 15 січня 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі відбуте частково за попереднім вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2019 у період з 26 жовтня 2017 року по 15 січня 2020 року.

Речові докази: сукню, артикул 7Y0937Z4, в кількості 1 штуки та футболку, артикул 7Y0512Z4, в кількості 1 штуки залишити у розпорядженні власника ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1