Справа № 314/3300/19
Провадження № 1-в/314/37/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2020 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.11.2018 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 10 днів позбавлення волі.

Початок строку: 01.06.2018 року, кінець строку: 11.06.2022 року,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
лікаря ОСОБА_6 ,
захисника засудженого адвокат ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

захисник засудженого адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101) ОСОБА_4 .

За клопотанням захисника засудженого ухвалою суду від 10.12.2019 року начальника медичної частини Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» було зобов`язано терміново провести медичний огляд засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я, в закладі охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.
27.01.2020 року на виконання ухвали суду від 10.12.2019 року від начальника філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області до суду надійшов висновок лікарсько-консультативної комісії № 1/101-20 від 24.01.2020 року про медичний огляд засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Відповідно до вказаного висновку засудженому ОСОБА_4 встановлено діагноз: «Інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) - IV клінічна стадія, (абсолютна кількість СД4> 200кл/мкл).ЗЗТБ легень(2006).Кат.5.1 ПГЛ. Полівалентна алергія.
Засуджений та його захисник у судовому засіданні на клопотанні наполягали, просили задовольнити.

У судовому засіданні лікар заперечувала проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.11.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 10 днів позбавлення волі. Початок строку: 01.06.2018 року, кінець строку: 11.06.2022 року.

Згідно ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 (зі змінами та доповненнями) факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.
Встановлені захворювання засудженого ОСОБА_4 , не входять до згаданого Переліку захворювань.
Суд враховує, той факт, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання є кара за вчинений злочин, а на момент розгляду подання до кінця строку відбування покарання засудженому залишилося відбути ще 2 роки 4 місяців 5 днів позбавлення волі з призначених йому чотирьох.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено фактів ненадання чи неналежного надання медичної допомоги (лікування) засудженому ОСОБА_4 , відсутні підтверджуючі дані про те, що медично-лікувальний заклад виправної установи № 101 позбавлений можливості чи ухиляється проводити медогляд особи або надавати необхідне, відповідно до вказаних у висновку захворювань, медичне лікування ОСОБА_4 .
Згідно з практикою Європейського Суду, порушення статті 3 Конвенції не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи. Таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України", N 72286/01, пункти 104 - 106; рішення у справі Кінан (Кеепап) проти Сполученого королівства №27229/95, пункти 110-115). Стаття 3 Конвенції не зазначає про обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення від 11 липня 2006 року у справі "Рівьєр проти Франції", N 33834/03, пункт 62).
Таким чином, на думку суду, в розумінні ст. 3 Конвенції засудженим та його захисником у клопотанні, що розглядається та наданих матеріалах, не доведено, що у органу влади відсутня можливість здійснити всі дії, вжити заходів щодо запобігання настання негативних, шкідливих наслідків для життя чи здоров`я засудженого ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 92-95 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

06.02.2020