УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., з участю секретаря судових засідань Павлюх Л.М., прокурора Галушка Ю.І., розглянувши клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Галушки Юлії Ілаківни про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурором Ужгородської місцевої прокуратури Галушкою Ю.І. відповідно до вимог КПК України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000110, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, відповідно до вимог ст. 36 КПК України.

Із поданого клопотання, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що

СВ Ужгородського ВП розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000110 за заявою ОСОБА_1 про вчинення шахрайських дій з його майном, що належить йому на праві приватної власності, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом введення заявника в оману ОСОБА_2 та підписання замість договору позики на грошові кошти у сумі 78750 грн. - попереднього договору від 13.01.2015 купівлі продажу вказаного майна заявника, зі строком виконання до 13.07.2017, та у подальшому підписання основного договору купівлі продажу майна заявника від 08.09.2015.

Постановою процесуального керівника у провадженню прокурором прокурора Дьоміною В.О. від 24.04.2017 визначено територіальну підслідністю здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000110 від 26.01.2017 за ч. 1 ст. 190 КК України, за Ужгородським ВП ГУ НП в Закарпатській області.

Окрім того, попередньо, СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000645 від 24.02.2018 за ч. 1 ст. 358 КК України, по епізоду, за заявою ОСОБА_3 24.02.2018 щодо незаконного заволодіння документами на право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , підроблення підпису власника нерухомого майна її брата ОСОБА_4 та відчуження цього майна третім особам.

Також, попередньо, СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0001488 за ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_5 про вчинення шахрайських дій з квартирою

АДРЕСА_3 прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Романець О.П. від 13.03.2020, розглянувши матеріали кримінальних проваджень № 0000110 від 26.01.2017 за ч. 1 ст. 190 КК України, № 0001488 від 03.06.2017 за ч. 1 ст. 190 КК України, № 0000645 від 24.02.2018 за ч. 1 ст. 358 КК України, вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження та присвоєно номер № 0000110 за ч. 1 ст. 190 ч. 1 ст. 358 КК України.

Ужгородською місцевою прокуратурою 28.05.2020 внесено відомості в ЄРДР № 0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вищевказані кримінальні провадження № 0000110, № 0000075 постановою процесуального керівника Ужгородської місцевої прокуратури Галушки Ю.І. від 29.05.2020 об`єднані в одне кримінальне провадження та присвоєно номер № 0000110 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Попереднього, по епізоду за заявою ОСОБА_5 про вчинення шахрайських дій з квартирою АДРЕСА_3 , встановлено наступне.

Як випливає з допиту потерпілої ОСОБА_5 , вказана квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Також встановлено, що за вказаною адресою були зареєстровані дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та двоє їх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 від 10.01.2016 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також встановлено, що 26.11.2014 ОСОБА_6 уклав договір купівлі - продажу своєї квартири, відповідно до якого він продав квартиру за адресою: АДРЕСА_4 - ОСОБА_9 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_5 . Даний договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом УМНО ОСОБА_10 за р.н. 5335.

Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.10.2014 винесено заочне рішення у справі № 308/9642/14-ц, суддя Семерак І.О., за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації за місцем проживання, позов ОСОБА_6 задоволено та визнано ОСОБА_11 та їхніх неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому, а саме 28.05.2015 ОСОБА_9 здійснила відчуження вищевказаної квартири на підставі договору міни від 28.05.2015. посвідченого приватним нотаріусом УМНО ОСОБА_12 , р.н. 491.

У показах потерпілої ОСОБА_5 від 12.06.2017 вказано, що у всіх документах він імені її чоловіка ОСОБА_6 як до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації за місцем проживання та у документах, необхідних для продажу вказаної квартири, всюди за нього розписувався ОСОБА_2 , який також фігурує в договорі міни від 28.05.2015, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_13 А.В. за р.н. 491, за яким він представляв інтереси продавця квартири ОСОБА_9 на користь вже нового покупця ОСОБА_14

Згідно документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження встановлено, що згідно історій хвороб стаціонарно хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він лікувався на стаціонарі в Закарпатському обласному наркологічному диспансері (16.08.2007-13.09.2007 медична карта 656, 04.01.2009-09.02.2009 - медична карта 23, 03.07.2009-07.08.2009 - медична карта 416, 07.09.2009-16.10.2009 - медична карта 558, 18.10.2009-25.11.2009 - медична карта 647, 09.01.2015-16.02.2015 - медична карта 22, 14.10.2016 19.10.2016 - медична карта 1291).

Як вбачається з листа № 182/01-14 від 06.04.2017 Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_6 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Варто зазначити, що психічний та поведінковий розлад почалися у чоловіка після отримання черепно мозкової травми голови у 2007 році, яка і спровокувала зміни в його поведінці та вплинула на його подальше адекватне сприяння реальності. Після лікування він знаходися під наглядом невролога. Цей факт підтверджується випискою із історії хвороби № 89 нейрохірургічного відділення № 1 Ужгородського центру нейрохірургії та неврології.

Існують всі підстави вважати, що в момент вчинення правочину померлий ОСОБА_6 діяв поза волею та не розумів значення своїх дій, не міг ними керувати та не розумів їх наслідків.

Органом досудового розслідування встановлено, що в кримінальному провадженні № 0000110 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, невстановлені на даний час органом досудовим розслідуванням особи, в аналогічний спосіб, використовуючи безпорадній стан потерпілих (особи похилого віку, особи які перебувають на обліку в наркологічному диспансері, психіатричному диспансері), введенням їх в оману і входячи їм в довіру та донесенням недостовірної інформації про наслідки при оформленні довіреності від імені потерпілих з питань вчинення правочинів щодо користування та розпорядження продажу, здачі в оренду, міни/обмін тощо, за ціну та на умовах на власний розсуд майна, що належали потерпілим на праві приватної власності (житлові будинки, квартири, земля), посвідчували за участю потерпілих довіреності на розпорядження та управління їх майном, та у подальшому використовуючи ці довіреності та укладали від імені потерпілих на третіх осіб договори купівлі продажу майна, внаслідок чого відбулося відчуження нерухомості потерпілих (квартир, житлових будинків та земельних ділянок), як по м. Ужгороду так і по Ужгородському району.

Постановою слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Філіп М.В. від 11.06.2020 року квартиру за адресою: АДРЕСА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2017 року.

Клопотання мотивоване тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 , є речовими доказами та відповідаєь критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України, що викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. А незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосований з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження

Прокурор Галушка Ю.І. в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_15 на розгляд клопотання не з`явилася. А тому суд проводить розгляд даного клопотання за її відсутності на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України:

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається із наявних матеріалів клопотання,ррокурором Ужгородської місцевої прокуратури Галушкою Ю.І. відповідно до вимог КПК України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000110, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, відповідно до вимог ст. 36 КПК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в кримінальному провадженні № 0000110 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, невстановлені на даний час органом досудовим розслідуванням особи, в аналогічний спосіб, використовуючи безпорадній стан потерпілих (особи похилого віку, особи які перебувають на обліку в наркологічному диспансері, психіатричному диспансері), введенням їх в оману і входячи їм в довіру та донесенням недостовірної інформації про наслідки при оформленні довіреності від імені потерпілих з питань вчинення правочинів щодо користування та розпорядження продажу, здачі в оренду, міни/обмін тощо, за ціну та на умовах на власний розсуд майна, що належали потерпілим на праві приватної власності (житлові будинки, квартири, земля), посвідчували за участю потерпілих довіреності на розпорядження та управління їх майном, та у подальшому використовуючи ці довіреності та укладали від імені потерпілих на третіх осіб договори купівлі продажу майна, внаслідок чого відбулося відчуження нерухомості потерпілих (квартир, житлових будинків та земельних ділянок), як по м. Ужгороду так і по Ужгородському району.

Постановою слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Філіп М.В. від 11.06.2020 року квартиру за адресою: АДРЕСА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2017 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 11.06.2020 власником вказаної житлової квартири є ОСОБА_14 .

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи те, що постановою слідчого від 11.06.2020 року квартира за адресою: АДРЕСА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2017 року, є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а окремі з них (ножі) є знаряддями вчиненого злочину, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, приходжу до переконання, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171-173, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Галушки Юлії Ілаківни про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на квартиру адресою: АДРЕСА_4 , яка на даний час належить ОСОБА_14 згідно інформації, що міститься в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 11.06.2020.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: Данко В.Й.