Справа № 214/2263/20
1-кп/214/746/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000436 від 09.03.2020 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровського Одеської області, громадянина України, маючого загальну середня освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26 вересня 1994 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.140, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 09.08.1997 року по відбуттю строку покарання;
- 10 червня 2001 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.1 ст.229-6, ст.42 КК України (в редакції 1960 року), остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 05.03.2005 року по відбуттю строку покарання;
- 27 березня 2009 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.213 КК України до покарання у виді 120 год. громадських робіт;
- 10 березня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 23 січня 2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ст.71 КК України остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі;
- 14 серпня 2012 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
- 17 жовтня 2012 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 5 місяців позбавлення волі;
- 13 листопада 2012 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.1,4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 5 місяців 1 день позбавлення волі. Звільнився 23.02.2016 року по відбуттю строку покарання;
- 04 березня 2020 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
09 березня 2020 року, приблизно о 04 год. 20 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля буд. №26 по вулиці Житомирська м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом відчинення вхідних дверей проник до приміщення сараю, який перебуває у користуванні ОСОБА_3 , звідки повторно здійснив крадіжку майна, яке належить останньому, а саме:
- блок живлення Switching Power Supply 400W Power Lux ATX 12V v.2.0, вартістю 323,33 гривень;
- маршрутизатор фірми «D-Link», моделі DSL-2500U, вартістю 150 гривень;
- вібраційна шліфмашина «Vorskla», моделі ПМЗ 290, вартістю 349,35 гривень;
- електролобзик «ПРОТОН», моделі ПЛЭ-100, вартістю 800,66 гривень;
- супутниковий ресівер марки «Orton», моделі 4100C, вартістю 250 гривень.
Після чого ОСОБА_3 вказані речі склав до заздалегідь підготовленої сумки та мішка, які намагався транспортувати за допомогою заздалегідь підготовленого візка для ручного перевезення вантажів, однак, приблизно 06 год. 30 хв., цього ж дня, дійшовши до буд. №22 по вулиці Житомирська міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, був затриманий ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_3 міг бути спричинений матеріальний збиток на суму 1873 грн. 34 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, за ознаками: закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчиненого повторно.
Під час досудового розслідування 25 березня 2020 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.
При цьому потерпілий ОСОБА_3 25 березня 2020 року надав письмову згоду прокурору ОСОБА_4 на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 (а.с. 14).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті, та підтвердивдобровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватостійому зрозумілі. Також пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, а також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Відповідно до змісту п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185КК України, щодо узгодженого покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, 476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесене до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого ОСОБА_3 , яким надано письмову згоду прокурору на укладення ними угоди про визнання винуватості, враховуючи, що міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.3 ст.15 ч.3 ст.185КК України.

При призначенні покарання, визначеного угодою від 25 березня 2020 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається щире каяття.
Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (т.1, а.с.109), раніше судимий (т.1, а.с.112), на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.1, а.с.110-111).
З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання: за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Висловлюючи позицію про можливість затвердження угоди, ОСОБА_3 просив суд змінити обрану йому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем його реєстрації до набрання вироком законної сили, посилаючись на введення в країні карантину.

Захисник ОСОБА_7 підтримала позицію ОСОБА_3 з приводу зміни запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти позиції ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу.

Дослідивши обставини справи, враховуючи вимоги глави 18 КПК України, суд встановив, що ухвалою слідчого судді від 11 березня 2020 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 травня 2020 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 , на час затримання ніде не працював, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування, не одружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримувати його залишити межі міста. Крім того, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, що свідчить про наявність підстав вважати, що встановлені раніше ризики, визначені ст. 177 КПК України, наявність достатніх підстав вважати про можливість вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення, не зменшилися.

За таких обставин суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, а отже, вважає можливим залишити зазначений запобіжний захід, обраний останньому, без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на залучення експертів: для проведення судової трасологічної експертизи від 16.03.2020 року №19/104-17/1/504 в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 05 коп. (т.1, а.с.77); для проведення додаткової судової трасологічної експертиз від 24.03.2020 року №19/104-17/1/560 в сумі 942 грн. (дев`ятсот сорок дві) 06 коп. (т.1, а.с.89).
Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КК України, суд

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2020 року між прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000436 від 09.03.2020 року затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185КК України.

Призначити ОСОБА_3 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.03.2020 року, покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 09 березня 2020 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 09 березня 2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Речові докази:
-візок для ручного перевезення вантажів, виготовлений у вигляді L - подібної металевої рами блакитного кольору з двома колесами, туристична сумка чорного кольору та поліетиленовий мішок, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити (т.1, а.с.19);
-блок живлення Switching Power Supply 400W Power Lux ATX 12V v.2.0; маршрутизатор фірми «D-Link», моделі DSL-2500U; вібраційна шліфмашина «Vorskla», моделі ПМЗ 290; електролобзик «ПРОТОН», моделі ПЛЭ-100; супутниковий ресівер марки «Orton», моделі 4100C, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_3 залишити на зберіганні у останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (т.1, а.с.24).
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на залучення експертів в сумі 1 727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 11 коп.
Матеріали кримінального провадження №0000436 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №214/2263/20, провадження №1-кп/214/746/20.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1