Провадження 1-кп/193/45/20
У Х В А Л А
16 червня 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської областіу складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
представник потерпілої сторони: ОСОБА_6
потерпіла: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка кримінальне провадження №0000486 від 13.12.2019 року,кримінальне провадження №0000050 від 14.02.2020 року та кримінальне провадження №0000066 від 03.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , по ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду знаходиться вищевказані об`єднані кримінальні провадженняя

В судовому прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою закінчується 21 червня 2020 року.

Прокурор при вирішенні зазначеного питання вказує на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, схильний до вчинення крадіжок, крім того звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на данний час не зменшились, а тому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо поданого прокурором клопотання заперечує, просить застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо поданого прокурором клопотання заперечує, підтримує свого підзахисного, просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави.

Потерпілі та представник потерпілої сторони у судовому засіданні підтримують клопотання прокурора, вважають за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою , в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії»(п. 60)

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 6 років, зважає на кількість кримінальних проваджень, по яким обвинувачується ОСОБА_5 , а також враховує характер вчинених кримінальних правопорушеннь.

Суд вважає встановленим наявність ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину, оскільки останній перебуваючи на свободі, будучи обвинуваченим по кримінальному провадженню за ч.3 ст.185 КК України, знову вчинив тяжкі корисливі злочини, що саме по собі свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим нового злочину. Отже, суд встановлено наявність ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183 КПК України, та враховуючи, що мета, підстави, що стали обставиною для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою є й надалі актуальними, обвинувачений не працює, не одружений, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, про що свідчить кількість кримінальних проваджень та наявність значної кількості епізодів вчинених кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185 КК України, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Судом також враховується суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції».

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає за необхідне продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

В той же час, суд вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави за умови внесення якого обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти, у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 81 080 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць: із 1 січня 2027 грн.

Крім цього суд, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 177,182, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 серпня 2020 року до 16 години 20 хв..
Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, визначити розмір застави в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 81080 (вісімдесят одна тисяча вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA 0017442; МФО: 820172; банк одержувача: ГУДКСУ в м. Київ; ; одержувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3)не залишати межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4)при наявності здати слідчому паспорт для виїзду/в`їзду за кордон;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 14 серпня 2020 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Софіївського районного суду Дніпропетровської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Софіївського районного суду Дніпропетровської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу негайно після її проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику,та направити для виконання в частині продовження строку застосування запобіжного заходу начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1