Справа №639/9188/19
Провадження №1-кс/639/28/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 28.11.2019 та наказу Міністерства юстиції України від 03.12.2019 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

28.12.2019р. адвокат ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 , в якій просив скасувати постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 28.11.2019 та наказ Міністерства юстиції України від 03.12.2019 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 .
В обґрунтування скарги посилається на те, що вказаними постановою заступника Генерального прокурора та наказом Міністерства юстиції України було вирішено видати ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 162 КК РФ та виконання вироку Промислового районного суду м. Ставрополя від 28.02.2017р. з урахуванням постанови цього ж суду від 07.09.2017р. про скасування умовного засудження.

Проте, 06.12.2019р. ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про отримання громадянства України, а тому до розгляду та вирішення зазначеної заяви його видача здійснена бути не може.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та особа, видача якої запитується - ОСОБА_4 підтримали вимоги скарги, посилаючись на зазначене вище. Крім того захисником було заявлено клопотання про поновлення строку оскарження постанови Генерального прокурора від 28.11.2019р., в обґрунтування якого він посилався на те, що на момент вручення ОСОБА_4 копії вказаної постанови він перебував на лікарняному, а ОСОБА_4 в подальшому було поміщено до ДУ «Харківський слідчий ізолятор», що стало перешкодою для вчасного подання скарги.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на відсутність фактичних та правових підстав скасування відповідних рішень заступника Генерального прокурора та Міністерства юстиції України. Також прокурор вважав, що відсутні поважні причини пропуску захисником та ОСОБА_4 строку оскарження відповідної постанови заступника Генерального прокурора.
Заслухавши думку прокурора, пояснення адвоката ОСОБА_5 та особи, видача якої запитується - ОСОБА_4 , дослідивши надані до суду матеріали, приходжу до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого відділу по Промисловому району м. Ставрополя слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Ставропольському краю перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 33, ч. 3 ст. 162 (пособництво у розбої, тобто нападі з метою викрадення чужого майна, вчиненому із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, з незаконним проникненням у житло) КК Російської Федерації.
Органом досудового розслідування 21.04.2017 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого, 30.05.2017 його оголошено в розшук, а 30.06.2017 - в міжнародний розшук.
Промисловим районним судом м. Ставрополя 13.11.2017 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
До Генеральної прокуратури України 25.10.2019 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин.
Запит російської сторони та інші документи про видачу оформлено відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано відносини між Україною та Російською Федерацією з питань екстрадиції.
Згідно із документами, доданими до запиту російської сторони, ОСОБА_4 є громадянином Азербайджанської Республіки.
ОСОБА_7 затримано 19.09.2019 на території Харківської області у зв`язку із розшуком російськими правоохоронними органами. Дзержинським районним судом м. Харкова 21.09.2019 до нього застосовано тимчасовий арешт на строк 20 діб. Харківським апеляційним судом 07.10.2019р. ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2019 скасовано та до ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до 29.10.2019.
Жовтневим районним судом м. Харкова 05.11.2019 у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відмовлено та застосовано до вказаної особи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12.2019р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 12 місяців, у зв`язку з вирішенням Генеральною прокуратурою України та Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
При цьому у ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Харківської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації.
Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 на території Російської Федерації, відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 187 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.
Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчився.
ОСОБА_7 не є громадянином України, статусу біженця не має, за станом здоров`я може етапуватися, до кримінальної відповідальності на території України не притягується.
Постановою першого заступника Генерального прокурора від 28.11.2019р. вирішено: видати до Російської Федерації громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 33, ч. 3 ст. 162 КК Російської Федерації.

Відповідно до ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.
Тобто, фактично вказаною нормою встановлено строки оскарження рішення про видачу 10 днів з моменту вручення.
Частиною 1 ст.117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Наведені у клопотанні захисника ОСОБА_5 причини пропуску строку на оскарження вказаної постанови першого заступника Генерального прокурора є поважними, а тому строк на її оскарження слід поновити.
Судовим розглядом також встановлено, що до Міністерства юстиції України також надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 24.10.2019р. про видачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Російської Федерації для виконання вироку Промислового районного суду міста Ставрополя Російської Федерації від 28.02.2017, яким його засуджено за скоєння злочину, передбаченого пунктом «г» ч. 2 ст. 158 (крадіжка, вчинена з одягу, що знаходився при потерпілому) Кримінального кодексу Російської Федерації, до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
У зв`язку з ухиленням від відбування покарання, ОСОБА_4 оголошено у розшук та постановою Промислового районного суду м. Ставрополя від 07.09.2017 скасовано умовне покарання та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
Згідно висновку за результатами розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 від 02.12.2019р. За результатами екстрадиційної перевірки обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації, не встановлено.
Запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 та долучені до нього документи оформлені належним чином відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року.
ОСОБА_4 не є громадянином України, до органів міграційної служби з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.
ОСОБА_4 за станом здоров`я може бути етапований до Російської Федерації.
Кримінальна відповідальність за вчинене ОСОБА_4 діяння передбачена у ч. 1 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 1 рік.
Злочин, передбачений ст. 185 Кримінального кодексу України, не належить до військових злочинів і не носить політичного характеру.
Компетентні органи України не проголошували остаточного рішення стосовно ОСОБА_4 у зв`язку із правопорушенням, за яке вимагається його видача, та не ухвалювали рішення про порушення чи припинення переслідування у зв`язку із цим самим правопорушенням.
Строки давності виконання обвинувального вироку не спливли.
Наказом Міністерства юстиції України від 03.12.2019р. №3874/5 вирішено видати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Російської Федерації для виконання покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, призначеного вироком Промислового районного суду м. Ставрополя від 07.09.2017р. з урахуванням постанови цього ж суду від 07.09.2017р. про скасування умовного засудження.
Копія вказаного наказу була вручена ОСОБА_4 18.12.2019р.
Відповідно до ч. 1 ст. 591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою, крім випадку, передбаченого статтею 588 цього Кодексу (якою регламентовано порядок видачі особи (екстрадиція) у спрощеному порядку).
На теперішній час ОСОБА_4 тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, тобто в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Надаючи фактичну та правову оцінку доводам скарги захисника ОСОБА_5 , необхідно відзначити таке.

В обґрунтування вимог скарги сторона захисту посилалась на те, що ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про отримання громадянства України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо:
1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;
2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;
3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;
4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);
5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;
5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України;
6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
При цьому, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.
До фактичної передачі до Російської Федерації, але вже після прийняття відповідних рішень Генеральною прокуратурою України та Міністерством юстиції України ОСОБА_4 06.12.2019р. подав заяву до ГУ ДМС України в Харківській області, в якій просив вирішити питання про надання йому громадянства України.

Водночас, з системного аналізу положень ст. ст. 541, 589, 590 КПК України вбачається, що перешкодою для прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є наявність у особи громадянства України.
Згідно відповіді ГУ ДМС України в Харківській області від 15.01.2020р. та наданих стороною захисту документів ОСОБА_4 на його заяву з питань набуття громадянства України 02.01.2020р. було надано відповідь з роз`ясненням умов та порядку набуття громадянства України. Станом на 13.01.2020р. ОСОБА_4 не порушував клопотання з питань оформлення набуття ним громадянства.
Щодо доводів захисника ОСОБА_5 про неможливість подання ОСОБА_4 особисто заяви та інших документів з питань громадянства до ГУ ДМС України в Харківській області через його ув`язнення, то вони є безпідставними, адже відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, за наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.
Відповідно до ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
Видача правопорушників, відповідно до ч.1 ст.2 Європейської конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.
Україна ратифікувала вказану Конвенцію, є її Стороною, а відповідне національне законодавство є узгодженим з цією Конвенцією.
Враховуючи, що ОСОБА_4 як на час прийняття оскаржуваних рішень про його видачу, так і на час розгляду даної скарги, не є громадянином України, запити Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 та додані до них документи оформлені належним чином, перешкод видачі ОСОБА_4 стороною захисту не доведено та судом не встановлено, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувані рішення першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 28.11.2019 та Міністерства юстиції України від 03.12.2019 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим, таким, що прийнято на підставі діючого законодавства та міжнародних договорів, учасником яких є Україна, підстави їх скасування відсутні, а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 395, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку оскарження постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 28.11.2019 про видачу особи задовольнити.
Поновити строк оскарження постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 28.11.2019 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 .
В задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 28.11.2019 року та наказу Міністерства юстиції України від 03.12.2019 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1