Провадження № 11-сс/4820/133/20
Справа № 686/2824/20 Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 , погодженого з прокурором ОСОБА_7 , та накладено арешт (з забороною розпорядження) на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 35705980, який належить на праві власності ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження № 0000010 від 21.01.2020 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у відповідності до ст.ст. 170-173 КПК України арешт на вказане майно накладається з метою забезпечення збереження вказаного майна, запобігання можливості його відчуження, оскільки згідно санкції ч. 3 ст. 368 КК України покарання за інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення передбачає конфіскацію майна.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати. Вважає, що вона винесена без достатніх на це підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України. Слідчий суддя здійснив розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення ОСОБА_9 , як власника майна, про що йому стало відомо лише 19.02.2020 року, чим було порушено його право на захист.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
З клопотання про арешт майна слідує, що ОСОБА_9 підозрюється у тому, що будучи працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання «підполковник служби цивільного захисту», відповідно до наказу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій призначений на посаду провідного інспектора Радивилівського районного сектору Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій в Рівненській області.
Разом з цим, незважаючи на те, що відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_9 є працівником правоохоронного органу, а саме провідним інспектором Радивилівського районного сектору ТУ ДСНС в Рівненській області, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України покладено обов`язки діяти лише у межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України і Законами України, а також те, що він є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-УІІ, використовуючи надану йому владу та службове становище та, відповідно до «Правил етичної поведінки працівників Державної служби України з надзвичайних ситуацій, територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління», які затверджені наказом МВС України від 16.11.2018 № 932 «працівники ДСНС повинні використовувати своє службове становище виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та в межах повноважень, передбачених законами України; працівникам ДСНС забороняється використовувати свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб»,
прийняв рішення про їх порушення шляхом вчинення умисного тяжкого злочину У сфері службової діяльності із корисливих мотивів за наступних обставин.
Так, у співробітника Радивилівського районного сектору Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в Рівненській області провідного інспектора ОСОБА_9 та інших на даний час невстановлених службових осіб цього органу не пізніше 19.12.2019 виник злочинний умисел щодо вимагання та одержання у фізичної особи підприємця ОСОБА_11 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_11 )
неправомірної вигоди.
З метою досягнення спільної та протиправної мети, будучи обізнаним, що ФОП ОСОБА_11 здійснює свою підприємницьку діяльність у приміщенні універмагу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 з власної ініціативи організував у період з 19 по У грудня 2019 року зустріч з сином ОСОБА_11 - ОСОБА_12 на території приміщення Радивилівського РС ГУ ДСНС в Рівненській області з метою висунення протиправної вимоги щодо надання неправомірної вигоди.
Під час зустрічі 21.12.2019 ОСОБА_9 , перебуваючи на території приміщення Радивилівського РС ГУ ДСНС в Рівненській області за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вул. О. Невського, 45, будучи уповноваженим на здійснення, відповідно до п. 2 ст. З Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положення про державну службу України з надзвичайних ситуацій» від 16.12.2015 №1052 державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, запевнили ОСОБА_12 у наявності численних порушень протипожежної безпеки у ФОП ОСОБА_11 та можливості проведення ними відповідної перевірки, у ході якої будуть виявлені такі недоліки, з метою подальшого звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення підприємницької діяльності до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки.
Водночас, ОСОБА_9 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище та пов`язані з цим можливості, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, того ж дня, повідомив ОСОБА_12 , що існують можливості позитивного вирішення для ФОП ОСОБА_11 питання про невжиття ними вказаних вище заходів, наслідком яких стане припинення можливості здійснювати підприємницьку діяльність за умови надання такої неправомірної вигоди.
Тому, 21.12.2019 ОСОБА_9 , перебуваючи на території Радивлівського РС ГУ ДСНС в Рівненській області за адресою: АДРЕСА_3 , висунув ОСОБА_12 незаконну вимогу у передачі йому у найкоротший термін 300 доларів США за вирішення питання у вказаний спосіб та очікують настання такого факту.
Переслідуючи вказану мету, у період з грудня 2019 року і надалі ОСОБА_13 зобов`язував ОСОБА_12 у передачі йому неправомірної виголи для вжиття заходів, пов`язаних із не ініціюванням дій, спрямованих на перешкоджання у такий спосіб здійснення підприємницької діяльності його мамою - ФОП ОСОБА_11 .
Надалі, 05.02.2020, діючи на виконання свого протиправного умислу та бажаючи доведення його до завершення, а також очікуючи у виконанні висунутої ним незаконної вимоги в одержанні неправомірної вигоди, ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного особистого збагачення, з корисливих мотивів одержав 300 доларів США за не вчинення в інтересах ФОП ОСОБА_11 дій, спрямованих на проведення ним відповідної перевірки, у ході якої будуть виявлені недоліки у сфері протипожежної безпеки, що стане наслідком повного або часткового зупинення п підприємницької діяльності та з того моменту мав можливість розпорядитися протиправно отриманими коштами на власний розсуд.
05.02.2020 року о 19 год. 10 хв. ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 06.02.2020 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само, прохання надати таку вигоду для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням.
Такі дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_9 майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 35705980, слідчий суддя виходив з того, що санкція ч.3 ст.368 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_9 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а тому відповідно до вимог ст.ст.170-173 КПК України з метою запобігання можливості відчуження, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання слід накласти арешт на вказане майно.
Проте колегія суддів з таким висновком слідчого судді не погоджується.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п.3 ч.2 ст. 170 КПК України)
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України).
Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Разом з тим, в процесі апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що в ході досудового розслідування ОСОБА_9 змінено підозру і його дії перекваліфіковані з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 КК України, санкція якої не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
При застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».
На зазначене слідчий суддя уваги не звернув.
Відтак, при задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на житловий будинок, належний ОСОБА_9 , слідчий суддя у повній мірі, не врахував вищевикладених положень національного права та практики тлумачення й застосування положень міжнародного законодавства.
Доводи сторони захисту про порушення права підозрюваного на захист, оскільки він не був повідомлений про розгляд вказаного клопотання слідчого і був позбавлений права на участь в судовому засіданні є обґрунтованим,і вказують на істотне порушення слідчим суддею вимог КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказана ухвала слідчого судді, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки застосування, в даному випадку, становитиме непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нову.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 , погодженого з прокурором ОСОБА_7 , про накладення арешту (з забороною розпорядження) на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 35705980, який належить на праві власності ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження № 0000010 від 21.01.2020 року за підозрою

ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4