Справа № 455/1144/19
Провадження № 1-кп/455/69/2020
У Х В А Л А
Іменем України
14 січня 2020 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 08.06.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з базовою вищою освітою, одруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, судимості немає, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, прокуратури області ОСОБА_4 ;

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду з прокуратури Львівської області надійшов обвинувальний акт, затверджений 13 серпня 2019 року прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000359 від 08.06.2018 року, а також угода про визнання винуватості від 13 серпня 2019 року, щодо обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді майстра лісу майстерської дільниці №1 Старосамбірського Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство"(надалі підприємство) згідно наказу директора підприємства № 11-к від 09.03.2017 року, будучи службовою особою, яка уповноважена на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, являючись працівником лісової охорони, що має статус правоохоронного органу, повноваження якого визначені Положенням про державну лісову охорону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009 року, основним завданням, якої є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних порубок…, всупереч вимог ст.ст.89,90 Лісового кодексу України, які передбачають здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів від незаконних порубок та здійснення охорони і захисту лісу лісовою охороною постійних лісокористувачів, а також всупереч вимог посадової інструкції майстра лісу, як службова, матеріально-відповідальна особа (відповідно до договору «Про повну індивідуальну матеріальну відповідальність» від 10.03.2017 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей), який згідно посадових обов`язків був відповідальним за здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріпленій дільниці, повинен вживати заходів до усунення виявлених порушень, складати протоколи про порушення лісового законодавства, затримувати у встановленому порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, здійснювати державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісів, в період з 26.01.2018 року по 25.05.2018 року, маючи можливість для забезпечення охорони лісу, допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків, а саме: не забезпечив перевірки стану охорони лісу на предмет виявлення таких порушень в кварталах №№ 5 та 6 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ» та їх документування; особисто не здійснював фіксування фактів порушень лісового законодавства (незаконних рубок); відповідно не вживав заходів до виявлення лісопорушників і притягнення їх до відповідальності; не доповідав доповідними записками протягом 2018 року лісничому Старосамбірського лісництва ОСОБА_6 про факти незаконних рубок, які мали місце у ввіреній йому під охорону дільниці №1; не оглядав місця вчинення рубок ліс; не складав рапортів про стан охорони лісів від незаконних рубок; не інформував керівництво підприємства про відомі факти вчинення незаконних рубок у ввіреній йому під охорону дільниці та необхідність залучення працівників лісової охорони та правоохоронних органів для встановлення лісопорушників та притягнення їх до відповідальності.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_3 за наведених вище обставин невстановленими досудовим розслідуванням особами у кварталах № 5 та № 6 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ»? що на території Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області в період з 26.01.2018 року по 25.05.2018 року здійснено самовільне рубання 25 дерев породи дуб звичайний, дуб червоний, бук лісовий, клен-явір, ялиця біла, сосна звичайна та береза повисла, чим спричинено шкоду інтересам держави на суму 287456,26 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст. 364 КК України.

Ці дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.

13.08.2019 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним та скріпили її підписами сторін, в якій дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.367 КК України, а також, в якій ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, зобов`язується у повному обсязі, сформульованої підозри, беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінальних проваджень у виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень. Також, з угоди вбачається, що сторони врахували особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив суд таку затвердити, його захисник адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

На виконання вимог ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Згідно ч.2 ст. 472 КПК України в угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Як вбачається з аналізу обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 13 серпня 2019 року у формулюванні обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого досудовим слідством не зазначено, в якій саме формі проявляється службова недбалість у діях ОСОБА_3 , - у невиконанні чи неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави. Також не зазначено всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні зрізаної деревини - її загальну кубомасу, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.

Крім цього, із змісту угоди вбачаються суттєві суперечності, а саме:

1) щодо узгодженої сторонами міри покарання

в п.4 угоди зазначено «прокурор прийшов до переконання щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_3 покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності у лісовій сфері протягом 2 років, без штрафу. Із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.»;

-а в п.5 зазначено, що «Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.367 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності у лісовій сфері протягом 1,5 року, без штрафу. Із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.»

2) у зазначенні тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення

- в п.3 Угоди зазначено, що «При вирішенні питання про укладення угоди прокурором враховано …характер та тяжкість підозри (враховано, що дане кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості»;

- а в п.4 зазначено, що «при призначенні покарання прокурором враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Також в угоді щодо призначення узгодженої сторонами міри покарання при застосуванні ст. 76 КК України не вірно погоджені покладені обов`язки на ОСОБА_3 , так як у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням ч.1 ст. 76 КК України передбачає обов`язковість покладання на засудженого двох обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а не тільки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Крім цього, завдана шкода інтересам держави в сумі 280456 гривень 26 копійок, яка не є відшкодована обвинуваченим, а тому на досудовому слідстві в угоді узгоджена міра покарання між сторонами не відповідає тяжкості вчиненого злочину та завданій шкоді, так як є надто м`якою та суперечить інтересам суспільства.

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин угода про визнання винуватості від 13 серпня 2019 року, укладена між прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області, та підозрюваним ОСОБА_3 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до п.1 та п.6 ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

На підставі викладеного, в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.2, п.1 ч.1 ст. 91, ст.ст. 314-317, 395, ч.1 ст. 472, п.1 ч.4 та п.1 та п.6 ч.7 ст.474 , абзацу 2 ч. 3 ст. 475 КПК України України, ст. 12 КК України, ч.1 ст.76 КК України, - суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 13 серпня 2019 року між прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області старшим радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , - відмовити, та повернути кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000359 від 08.06.2018 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1