ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 766/2211/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/549/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України

14 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
засудженого вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2014 року за ч.1 ст.115 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі,
початок строку: 31.05.2014 року, кінець строку: 09.02.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд в ухвалі зазначив, що дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_8 7 разів застосовувалися заходи заохочення, 4 рази застосовувались стягнення, в тому числі таке суворе, як поміщення у ДІЗО, три з яких за аналогічне порушення зберігання продуктів бродіння, які на даний час погашені та зняті і не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого, як схильного до порушення умов відбування покарання. Суд зазначив, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_8 заохочення і відсутність на даний час діючих стягнень не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст.107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого. Дані довідки про нарахування заробітної плати свідчать про те, що залучення ОСОБА_8 до оплачуваної праці мало періодичний характер, з вересня 2018 року по лютий 2019 року, з квітня 2019 року по жовтень 2019 року. Суд також встановив, що ОСОБА_8 є особою раніше судимою за тяжкий злочин проти власності, при цьому до нього двічі застосовувались заохочувальні норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Він знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин - вбивство, покарання за яке відбуває на даний час. Надані стороною захисту документи від ГО ЦДСПР «Перемога» та ПП «Евротопп», за змістом яких представники цих підприємств зобов`язуються забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 у разі звільнення його від відбування покарання, а також його працевлаштування, не є достатніми для спростування висновків суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» та застосувати до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів указує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги позитивну характеристику засудженого, зокрема, що він є особою неконфліктною, спальне місце утримує в порядку, має охайній зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи, до робіт з благоустрою та дільниці соціальної реабілітації ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», підтримує соціальні зв`язки. До матеріалів справи долучені документи від ГО ЦДСПР «Перемога» та ПП «Евротопп», за змістом яких представники цих підприємств зобов`язуються забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 у разі звільнення його від відбування покарання, які судом не прийняті до уваги. На думку сторони захисту, ОСОБА_8 довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 7 разів заохочувався, має 4 дисциплінарних стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті, роботи по благоустрою установи та дільниці соціальної реабілітації виконує з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт».

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження захисника ОСОБА_7 про те, що засуджений ОСОБА_8 підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання як особа, що довела своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

04.09.2019 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області засудженому ОСОБА_8 відмовлено в заміні покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

27.09.2019 року засудженого ОСОБА_8 переведено до дільниці соціальної реабілітації.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 2015 року, згідно наявної в матеріалах справи довідки про заохочення та стягнення, за весь час відбування покарання отримав 7 заохочень та 4 стягнення, що спростовує доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 була сумлінною під час всього часу перебування в місцях позбавлення волі.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 є особою раніше судимою за тяжкий злочин проти власності, при цьому до нього двічі застосовувались заохочувальні норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Він знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин - вбивство, покарання за яке відбуває на сьогодні.
Посилання сторони захисту на те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, не грунтуються на матеріалах справи, оскільки за весь час відбування покарання ОСОБА_8 4 рази порушував порядок відбування покарання і до нього застосовувались суворі заходи стягнення, кількість заохочень, які отримано засудженим під час всього строку відбування покарання, є незначною та недостатньо переважає над кількістю отриманих засудженим стягнень.

Крім цього, ОСОБА_8 більшість заохочень отримав лише в 2019 році, що вказує про його пристосованість до умов відбування покарання та його поведінки напередодні настання пільги про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, на думку колегії суддів, не доводять факт того, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, враховуючи як значну кількість заохочень, які отримано засудженим за весь час перебування в місцях позбавлення волі за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що є обов`язком засудженого, так і значну кількість стягнень, а також дані про особу засудженого в цілому, відповідно до яких він раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину та до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, що не сприяло жодним чином його виправленню, і він надалі вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, за який зараз відбуває покарання, пристосованість до умов встановленого порядку відбування покарання свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

Не приймаються до уваги посилання захисника на те, що представники ГО ЦДСПР «Перемога» та ПП «Евротопп» зобов`язуються забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 в разі звільнення його від відбування покарання, оскільки для застосування вимог ст.81 КК України та звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є факт того, що особа довела своє виправлення, а не підстави встановлення факту поруки відносно нього.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_9 не довів своє виправлення, є обґрунтованим, а вказівки апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано вимоги ст.81 КК України під час розгляду клопотання засудженого, безпідставними.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання щодо засудженого ОСОБА_8 , не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу захисника в інтересах засудженого належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3