КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.01.2020 задоволено клопотання старшого слідчого Голосіївського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105100,00 гривень у національній грошовій одиниці.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Контроль за виконання ухвали покладено на прокурора в кримінальному провадженні.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання слідчого прообрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Голосіївського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000564.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
Органом досудового розслідування не надано жодного доказу на підтвердження факту виготовлення та збуту психотропної речовини ОСОБА_10 .
На момент повідомлення ОСОБА_11 про підозру, порошкоподібна речовина білого кольору, яка вилучена у нього під час затримання на підставі ст. 208 КПК України, та в приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого на території обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив-товариство «Космос-2» за адресою м. Київ, Голосіївський район, вул. Метрологічна, 2 «А», експертами не досліджувалась, у зв`язку з чим достовірна інформація про наявність у вилучених порошках психотропної речовини - амфетаміну, відсутня.
Також відсутні будь-які відомості спеціалістів про те, що сукупність пляшок, колб та інших предметів, вилучених з гаражного боксу, містить на собі сліди амфетаміну та використовувалась для незаконного виготовлення вказаної речовини.
Слідчий в клопотанні помилково послався на Постанову Пленуму Верховного суду України N 4 від 26.04.2002 року, відповідно до якої, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, оскільки на момент вручення повідомлення про підозру ОСОБА_12 розмір та кількість психотропної речовини не встановлена.
Органом досудового розслідування не підтверджено можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відсутні відомості про застосування до ОСОБА_11 запобіжних заходів, умови яких він порушував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління Головного управління Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження №0000564 від 23.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Згідно даних протоколу затримання, 23.01.2020, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , та цього ж дня йому вручено повідомлення про підозру в незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України.
24.01.2020старший слідчий Голосіївського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.01.2020 задоволено клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначенням йому застави в сумі 105100,00 гривень у національній грошовій одиниці, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України
Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має постійне місце реєстрації, не одружений, не працює, його соціальні зв`язки, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 182 КПК України, визначив підозрюваному розмір застави - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105100,00 гривень, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя врахувавши обставини кримінального провадження, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, прийшов до висновку про те, що визначена судом застава, забезпечить належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.

Саме такий розмір застави, за переконанням колегії суддів, здатен буде забезпечити, у разі її внесення на відповідний розрахунковий рахунок, належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя, всупереч твердженням захисника, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Посилання апелянта на те, що на момент повідомлення ОСОБА_11 про підозру, у органу досудового розслідування була відсутня достовірна інформація про наявність у вилучених порошках психотропної речовини - амфетаміну, не встановлено її кількість та розмір, а також відсутні відомості про те, що вилучені з гаражного боксу пляшки, колби та інші предмети, містять на собі сліди амфетаміну та використовувалась для незаконного виготовлення вказаної речовини, не впливають на правильність висновків слідчого судді.
Колегія суддів звертає увагу, що дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування .Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.
Та обставина, що у матеріалах справи відсутні відомості про застосування до ОСОБА_11 запобіжних заходів, умови яких він раніше порушував, не спростовує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Голосіївського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 105100,00 гривень у національній грошовій одиниці, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3