Справа № 128/626/18
Провадження №11-кп/801/320/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000030 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Тульчинського району, село Холодівка, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого охоронником ПП «Малі Крушлинці», в силу ст.89 КК України не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_10 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.01.2018 року по 29.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 залишено без розгляду,

в с т а н о в и в :

26.01.2018 року, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області, в напрямку виїзду із села, біля будинку № 41, перевищивши максимально допустиму швидкість в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода ОСОБА_13 , яка рухалась по краю проїзної частини у попутному із автомобілем напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечного бокового інтервалу із пішоходом, внаслідок чого допустив наїзд на останню.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих травм померла в автомобілі швидкої допомоги по дорозі до лікарні.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 94 від 01.03.2018 року, пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми (забито-рвані рани на голові, субарахноїдальні крововиливи, крововиливи в шлуночкову систему головного мозку); закритої тупої травми грудей (крововиливи в м`які тканини грудей, переломи ребер з обох сторін по декільком анатомічним лініям, перелом грудини, розрив верхньої долі правої легені, забій легень); травматичної ампутація лівої гомілки; синців, саден та забитих ран на кінцівках, що виникли від дії тупого твердого предмету, можливо за обставин ДТП, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_13 настала від сполучної травми тіла, що ускладнилась комбінованим (травматичним та геморагічним шоком). Між сполучною травмою тіла і смертю ОСОБА_13 є причинний зв`язок. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_13 етилового спирту не виявлено, що свідчить про тверезий її стан на час настання смерті. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_13 , можливо припустити, що під час первинного контакту, потерпіла була звернута до транспортного засобу задньою та, частково, лівою бічною поверхнею. Також можна припустити те, що первинний контакт з транспортним засобом відбувся в ділянці задньої поверхні лівої гомілки.
Згідно із висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №88а від 07.02.2018 року на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «ВАЗ 21104» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникли до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух та керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.
Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи №89а від 02.02.2018 року наїзд автомобіля «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 на пішохода ОСОБА_13 стався по вул. Гагаріна в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області, перед початком осипу скла на правій смузі руху по напрямку руху автомобіля «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Згідно із висновком автотехнічної експертизи №90а від 05.02 2018 року у дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п.п. 12.3,12.4, 13.1 ПДР України. Швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21104», яка відповідає довжині слідів гальмування, становила 63,2....74,7км/год. у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п.п. 12.3,12.4, 13.1 ПДР України. У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.3,12.4, 13.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_10 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 12.3, 12.4, 13.1 ПДР України, відповідно до яких:
п.2.9 (а) - «Водієві забороняється: - керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних та токсичних речовин»;
п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;
п. 13.1 - «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.п.2.9(а), 12.3,12.4, 13.1 ПДР України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: із спричиненням смерті пішохода ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить змінити оскаржуваний вирок суду першої інстанції та звільнити його відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на 3 роки, мотивуючи свої вимоги тим, що він як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду вину визнав, розкаявся, відшкодував шкоду спричинену потерпілим, які претензій до нього не мають, вибачили та просили суд не позбавляти його волі, застосувати до нього ст.75 КК України, що підтверджується їхніми заявами та показами в судовому засіданні.
Обвинувачений просить звернути увагу на ту обставину, що він позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, в результаті вказаних вище подій з ініціативи його колишньої дружини проводиться судовий процес про їх розлучення та розподіл майна.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити оскаржуваний вирок суду першої інстанції та звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що останній вину визнав, розкаявся, збитки відшкодував потерпілим і останні до обвинуваченого претензій не мають, вибачили його та просили суд не позбавляти його волі, застосувати до нього вимоги ст.75 КК України, проте суд першої інстанції у оскаржуваному вироці безпідставно зазначив, що потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 при призначенні покарання поклалися на розсуд суду, у зв`язку із даними обставинами покази потерпілих викладені невірно, що вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
До початку апеляційного розгляду від потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 надійшла заява, згідно якої останні просили врахувати як пом`якшуючі обставини добровільне відшкодування шкоди, щире каяття обвинуваченим ОСОБА_10 просили суворо не карати та не позбавляти його волі; жодних претензій майного та морального характеру вони не мають в зв`язку із повним відшкодуванням.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , які вимоги викладені в апеляційних скаргах підтримали просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_10 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, кваліфікація дій обвинуваченого є вірною і ніким не оскаржується.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду щодо призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, а також необхідність і достатність для нього такого покарання, необхідність його реального відбування у вироку належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, заподіяним наслідкам, що спричинило смерть ОСОБА_13 , а тому колегія суддів вважає їх достатньо обґрунтованими, переконливими та погоджується з ними.

Зокрема, при призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом першої інстанції враховано обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та повне відшкодування завданого збитку, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, також врахована думка потерпілих, які просили покарати обвинуваченого на розсуд суду та згідно закону; в силу ст.89 КК України обвинувачений не судимий.

Наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого та сторони захисту пом`якшуючі обставини в повній мірі враховані у вироку судом першої інстанції при призначенні йому покарання.

Враховуючи вищенаведене, та виходячи з вимог ст.3, ст.27 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а також приймаючи до уваги ст.2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, що право кожного громадянина на життя охороняється законом, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Приймаючи до уваги грубий характер допущених ОСОБА_10 порушень ПДР, внаслідок чого відбулася вказана дорожньо-транспортна подія та наступила смерть потерпілої, яка була молодого віку, без матері залишилось двоє малолітніх дітей (11 та 13 років), незважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, думки потерпілих осіб, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання (ст.75 КК України).
Особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння наражають на небезпеку не тільки себе але й суспільство.
Враховуючи вище наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , з огляду на що апеляційні скарги останнього та сторони захисту не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_7
залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_17 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4