печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000426 від 13.05.2020 ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000426 від 13.05.2020 ОСОБА_6 .
Обгрунтовуючи клопотання, слідчий зазанчає, що у ході досудового розслідування 12.05.2020 складено письмове повідомлення та здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-III від 05.04.2001), ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011, із змінами, внесеними згідно із Законом № 222- VII від 18.04.2013).
Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 у період з 30.11.2013 по 04.12.2013, перебуваючи на посаді міліціонера відділення № 1 взводу № 3 оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут», будучи службовою особою правоохоронного органу, в порушення вищезазначених вимог Конституції та Законів України, а також підзаконних нормативно-правових актів, використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а також середньої та невеликої тяжкості перевищення влади та службових повноважень, незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, а також службового підроблення.
Так, з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від Народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян відповідно до ч. 1 ст. 39 Конституції України надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.
Зокрема, головою правління Всеукраїнської громадської організації «Коаліція Учасників Помаранчевої Революції» ОСОБА_8 26.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації було направлено повідомлення про проведення з 00 год. 00 хв. 27.11.2013 безстрокового мирного зібрання громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке було зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за № 40248.
Починаючи з 21.11.2013 громадяни, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.
Незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення мітингів, мирного зібрання на території Майдану Незалежності в м. Києві, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв., керівництво ГУ МВС України в місті Києві (матеріли відносно яких виділено в окреме провадження), діючи за попередньою змовою групою осіб та за пособництвом голови Київської міської державної адміністрації, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, які проходили на Майдані Незалежності у м. Києві, організували перевищення службових повноважень співробітниками ПМОП «Беркут» та військовослужбовцями ВВ МВС України, що виразилось у надмірному та безпідставному застосуванню працівниками зазначених правоохоронних органів фізичного насильства, спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також вчинення болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, відносно мітингувальників, внаслідок чого 132 особам - учасникам мітингу спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вул. Хрещатик.
Окрім того, співробітники ПМОП «Беркут» у період з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. 30.11.2013, перебуваючи на Майдані Незалежності в м. Києві, діючи умисно, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, перевищуючи владу та службові повноваження, із застосуванням заходів фізичного впливу, незаконно затримали 35 учасників мітингу, 34 (тридцяти чотирьох), з яких (у тому числі ОСОБА_9 ) у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, та 1 (одного) до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.
Водночас, ОСОБА_6 перебуваючи на посаді міліціонера відділення № 1 взводу № 3 оперативної роти № 1 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, вчинив дії, які виразилися у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів.
Так, ОСОБА_6 діючи умисно, разом з міліціонером відділення № 1 взводу № 1 оперативної роти № 1 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_10 , 30.11.2013 приблизно о 04 год. 20 хв., знаходячись на пішохідній частині вул. Інститутської, навпроти будинку по вул. Хрещатик, 7/11 в м. Києві (зі сторони непарної нумерації будинків), виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу та насильства, а також здійснення адміністративного затримання особи, підбігли до ОСОБА_9 та вважаючи, що він є учасником мирного зібрання на Майдані Незалежності, з метою незаконного припинення його подальшої участі у зборах та мітингах, із застосуванням фізичної сили нанесли близько 10 ударів кийком, при цьому достовірно усвідомлюючи, що він не вчиняв будь-яких адміністративних правопорушень.
Після цього, ОСОБА_6 знаходячись у вказаному місці, діючи спільно із ОСОБА_10 , виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, заштовхали ОСОБА_9 до спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вул. Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого та унеможливили подальшу участь потерпілого у мирному зібранні.
У подальшому, 30.11.2013 приблизно о 05 год. 45 хв. ОСОБА_9 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту доставлено в приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9, в м. Києві, для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.
Після цього, 30.11.2013 невстановлена досудовим розслідуванням особа у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщені Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9, в м. Києві, діючи умисно та за вказівкою невстановленого співробітника органів внутрішніх справ, з метою створення обставин законності своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_9 , для штучного створення доказів ніби то вчинення ним 30.11.2013 адміністративного правопорушення, а також для надання правомірності його адміністративного затримання та подальшого притягнення судом до адміністративної відповідальності, від імені міліціонера відділення № 1 взводу № 3 оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» ОСОБА_6 , склала, підписала і надала невстановленому співробітнику органів внутрішніх справ завідомо неправдивий офіційний документ рапорт, датований 30.11.2013 на ім`я начальника РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 про затримання ним ОСОБА_9 30.11.2013 за вчинення нібито дрібного хуліганства на Майдані Незалежності в м. Києві.
У подальшому, відповідно до ст.ст. 254, 255, 261 КУпАП, уповноваженою посадовою особою оперуповноваженим відділу карного розшуку Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_12 , 30.11.2013 приблизно о 07 год. 00 хв., у приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, на підставі письмових доказів, в тому числі складеного та наданого невстановленою досудовим розслідуванням особою від імені ОСОБА_6 рапорту, відносно ОСОБА_9 складено протокол серії КИ № 0155980 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) та протокол серії КИ № 0155980 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство).
Надалі, вказані протоколи разом із рапортом невстановленої досудовим розслідуванням особи, складеним від імені ОСОБА_6 , про затримання ОСОБА_9 , а також іншими матеріалами надіслано 02.12.2013 для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.
За результатами розгляду справи № 761/32165/13-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 та дослідження наявних доказів (у тому числі рапорту невстановленої досудовим розслідуванням особи, складеним від імені ОСОБА_6 ), постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 02.12.2013, протокол серії КИ № 0155980 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для до оформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.
Після цього, ОСОБА_6 , діючи умисно та за вказівкою невстановленого співробітника органів внутрішніх справ, з метою надання законного вигляду своїм протиправним діям щодо перешкоджання проведенню зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві та безпідставного адміністративного затримання ОСОБА_9 , а також для штучного створення доказів ніби то вчинення ним 30.11.2013 протиправних дій, передбачених ст. 173 КУпАП, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, власноручно склав, підписав і надав (передав) невстановленому співробітнику органів внутрішніх справ завідомо неправдивий офіційний документ додатковий рапорт від 04.12.2013 про затримання ОСОБА_9 за вчинення ним 30.11.2013 нібито дрібного хуліганства на Майдані Незалежності в м. Києві.
У подальшому, дільничний сектору дільничних інспекторів міліції 3 відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_14 у невстановлений слідством час та у невстановленому місці, на підставі, в тому числі, додаткового рапорту ОСОБА_6 від 04.12.2013, склав протокол серії КИ № 155770 від 06.12.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) відносно ОСОБА_9 ,
За результатами розгляду справи № 761/33258/13-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів, у тому числі додаткового рапорту ОСОБА_6 від 04.12.2013 про затримання ОСОБА_9 постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 24.12.2013 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Обґрунтовуючи клопотання прокурор вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи дані про його особу, сторона обвинувачення вважає, необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.
Встановлені ризики та обставини кримінального провадження, на думку сторони обвинувачення, виправдовують застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Прокурори в судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у задоволенні клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків у кримінальному провадженні, враховуючи належну процесуальну поведінку підозрюваного на протязі здійснення досудового розслідування протягом тривалого часу.
Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Судовим розглядом встановлено, що Першим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000426 від 13.05.2020 за підозрою ОСОБА_6 у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови, перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто в умисному вчинені працівником правоохоронного органу, дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, що спричинили істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, вчиненого групою осіб без попередньої змови, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-III від 05.04.2001), ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011, із змінами, внесеними згідно із Законом № 222- VII від 18.04.2013).
12.05.2020 складено письмове повідомлення та здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-III від 05.04.2001), ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011, із змінами, внесеними згідно із Законом № 222- VII від 18.04.2013).
Постановою прокурора від 13.05.2020 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 за № 0000426 виділено з кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Судовим розглядом вставнолено, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має міцні соціальні зв`язки, у тому числі наявність родини й утриманців, а також те, що підозрюваний працевлаштований в ТОВ «Корвег» та до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
З урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_15 , даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, сторона обвинувачення вказує, що покладення на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язку здати відповідні документи для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну унеможливлять настання ризику щодо переховування від органу досудового розслідування, вказане слідчий суддя приймає до уваги, проте це не може підтверджувати той факт, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаному ризику.
Крім того, слідчий вказує у клопотанні, що з урахуванням того, що ОСОБА_6 тривалий час працював в органах внутрішніх справ, має зв`язки у правоохоронних органах, що дають йому додаткові можливості позапроцесуального впливу на учасників процесу, та за вказаних обставин підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань, як в ході досудового розслідування, так і судового розгляду даного кримінального провадження, проте до вказаного слідчий суддя відноситься критично, враховуючи тривалий проміжок часу на протязі якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що вказаному ризику можливо запобігти шляхом покладення відповідних обов`язків.
Також, слідчий суддя відноситься критично до доводів слідства, що ОСОБА_6 вчиняв інкриміновані йому злочини у співучасті з іншими працівниками «Беркут» та працівниками інших правоохоронних органів, які на теперішній час ухиляються від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим оголошені у розшук, оскільки діянні інших осіб не можна ставити в обґрунтування ризику щодо підозрюваного, приймаючи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного.
Долучені до клопотання докази не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
За встановлених обставин та відповідних приписів кримінального процесуального законодавства, твердження сторони обвинувачення, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи ніж домашній арешт не забезпечать виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, являється недоведеними, а відтак слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Слід зазначити, що хоча стороною обвинувачення вказані ризики у кримінальному провадженні доведені не були, разом з тим, не можна в повній мірі стверджувати про їх відсутність, враховуючи предмет та характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 .
За встановлених обставин, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, слідчий суддя вважає про необхідіність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000426, з одночасним покладенням на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000426 від 13.05.2020 ОСОБА_6 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000426 від 13.05.2020, а саме до 12.07.2020 включно.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися за межі Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_9 ;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні № 0000426 від 13.05.2020.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1