Справа № 309/3592/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/592/20, за апеляційною скаргою, яку подала захисник ОСОБА_5 адвокатка ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2020 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого, обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 10.03.2020.
Визначено заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн..
У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведено протоколами: оглядів місця події від 29 вересня 2019 року, згідно яких оглянуті приміщення будинку АДРЕСА_2 ; слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 ; допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; допиту ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що 24 жовтня 2019 року в зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання його було оголошено в розшук. А тому, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, й те, що обвинувачений раніше судимий за аналогічні злочини, офіційно ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, за місцем проживання характеризується посередньо, перебував у розшуку, суд прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи вид та розмір покарання, яке йому загрожує за скоєння кримінального правопорушення, може покинути своє місце проживання і таким чином ухилятися від суду. З урахуванням того, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, існує ризик того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може повторно вчиняти кримінальні правопорушення, що у відповідності ст. 177 КПК України є реальними підставами застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 грн.
В апеляційній скарзі захисник адвокатка ОСОБА_6 , вказує на те, що обвинувачений з даною ухвалою в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не погоджується, вважає її необґрунтованою, а запобіжний захід занадто суворим. Зазначає про те, що до клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою; ризики, наведені у клопотанні не підтверджені належними та достатніми доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_5 може покинути своє місце проживання з метою ухилення від суду або вчинити аналогічні злочини є виключно припущеннями. Стверджує, що жодних із цих ризиків не існує, оскільки немає законних підстав вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, буде переховуватись від суду, зможе сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Вказує і на те, що за раніше вчинені злочини ОСОБА_5 повністю поніс покарання та сторона обвинувачення не може обґрунтовувати своє клопотання тим, що обвинувачений вже раніше був судимим. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрати більш м`який за видом запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає закриттю з таких підстав.
Розгляд матеріалів контрольного провадження проводиться за відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується те, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду матеріалів контрольного провадження; і будь-яких клопотань про відкладення його розгляду на інший термін та даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду не подали.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що Хустським районним судом 10.01.2020 за результатами проведеного підготовчого провадження постановлено ухвалу, якою: призначено до розгляду кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України ; прийнято до розгляду в рамках цього кримінального провадження цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 ; задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.03.2020 з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.. При цьому, в ухвалі суду зазначено, що вона може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як убачається зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 адвокатки ОСОБА_6 , така подана на ухвалу суду від 10.01.2020 в частині застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 1 статті 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 цієї статті ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

При цьому, положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.
Зміст Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 свідчить про те, що в апеляційному порядку може бути оскаржено рішення суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали Хустським районним судом не продовжувався строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а щодо нього з урахуванням клопотання прокурора в підготовчому судовому провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України та вищезгаданого Рішення КСУ, вказана ухвала суду від 10.01.2020, у тому числі й у частині застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окремому оскарженню не підлягає.
Тому, зазначене в резолютивній частині оскаржуваної ухвали твердження про те, що ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства, і є помилковим.
Наведене вище свідчить про те, що захисником ОСОБА_5 адвокаткою ОСОБА_6 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції від 10.01.2020, на яку адвокаткою ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 адвокатки ОСОБА_6 , на ухвалу Хустського районного суду від 10.01.2020 про застосування щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подала захисник ОСОБА_5 адвокатка ОСОБА_6 , на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2020 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10.03.2020, із визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 гривень, - закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :